44 VIII. František Smotlacha: 



12. B. edulis Bülliard 1781, hřib borový (borák). 



Tento druh byl původně od většiny autoru spojován jako odrůda s přede- 

 šlým druhem (B. bulbosus) i obsažen jest partielné v synonymech a popisech tam 

 uvedených. U francouzských autorů vyškytá se často pod jménem B. aereus (na 

 př. Gillet). Rostkovius uvádí jej pod jménem B. aeneus (T 37 p. 109). Bulli- 

 aedovo pojmenování B. edulis ponechal jsem mu z toho důvodu, aby bylo zacho- 

 váno, neboť jest velmi hojně užívané. Jméno B. aerens, jež by mu náleželo, jest 

 již v usu při jiném hřibu. Za samostatný druh považují naši formu i Bezděk a 

 Velenovský. 



Klobouk 15 — 1 J 5 cm široký, velice tlustý, s povrchem tmavým, 

 hnědočerveným, někdy zasedlým, hrbolatým. V mládí je polokulovitý, 

 později polštářovitě rozšířen a zprohýbán. Třen žlutohnědě až 

 žlutočerveně zbarven, soudečkovitý a význačně jemně síťkován. Ve 

 stáří dá se síťka i s žlutohnědým povlakem setříti. Dužina plodnice 

 bílá, pevná, šťavnatá, pod pokožkou vždy začervenalá; porušením 

 barvy nemění. Trubky tvoří vrstvu značně vysokou, vyšší než u B. 

 bulbosus, dolů poduškovitě vyklenutou, od třeně oddělenou. Jsou bílé, 

 později zelenavé. Spory jsou hnědavé, 15 - 17 ft dlouhé, 5 — 6 ft ši- 

 roké. 



B. edulis liší se od B. bulbosus barvou plodnice, poměrně větší tlouštkou 

 klobouku, třeně a biologickými poměry. Roste nejčastěji v písčitých borovinách, 

 ale též na půdách vápnitých, tam kde se vyškytá borovice. Jen jednou nalezl jsem 

 jej v Brdech (Babka 1908) v lipovém háji. Borovice byla tam jediná a stála as 

 10 kroků opodál. Často vyškytá se na půdě úplné holé nebo jen nízkým mechem, 

 humusem nebo jehličím pokryté. 



Jest domovem v celém mírném pásu severní polokoule. V Cechách jest 

 velmi hojný. Slově zde hřib borový, borák, borovák či borovník. Považuje se za 

 nejchutnější a nejlepší náš hřib, neboť dužina jeho je nejen velejemná, chutná 

 a vonná, ale také vytrvalá, vytrvalejší než u obou odrůd B. bulbosus, 

 Proto hodí se tento druh nejlépe k dopravě do velkých měst. Podmínkou vzrůstu 

 plodnic u tohoto druhu mimo uvedené podmínky edaphitické je vlhko a počasí 

 spíše chladné než teplé. Proto roste záhy na jaře a na podzim. V létě objevuje 

 se ve větším množství jen, je-li deštivo a chladno (na př. v červenci 1909 a 

 v červnu 1910). O hospodářském významu jeho bylo promluveno již u B. bulbosus. 

 Obrazy již u Krombh. T 31 (2, 3, 4, 7, 13)1832 mezi formami náležejícími B. bulb. 

 Jedno z těchto vyobrazení (2) bylo přijato i do Ott. N. SI. XI. — Rostkovius 

 T. 37. — 



13. B. aquosus Persoon. Hřib vodnatý. 



B. aquosus Kkombholz T 76 (18—15), H. X. p. 27, Winter 1171, Persoon, Sacc. 

 VI. 4818, Fries Hym. Eur. p: 520. 



Klobouk 8 — 15 cm široký, zprvu polokulovitý, později polštářo- 

 vitý, tlustý, suchý, bez lesku, okrově zbarvený, s jemným, snadno po- 

 míjivým plstěním. Trubky téměř volné, dlouhé, žlutozelené, se stej- 





