Monografie českých Boletineí. 65 



4. B. viscida (Linné 1755). P. Henn. Loupák (klouzek) mazlavý. 



Boletopsis viscida P. Henn. Hymenomycetiueae p. 195 ; 



Boletus viscidus Linné 1755 Fl. suec. 1248, Fries Ep. p. 423, H. Eur. p. 513 



Winter 1117, Scheoeter 1031. Beenard L. b. str. 159, Macků č. 132 ; 

 Boletus aeruginascens Secbet. M. No. 4. 



Klobouk vždy dosti tlustý, z počátku vypouklý až konický, 

 později rozšířený (až 12 cm), vždy celkem okrouhlý, s okrajem 

 dosti tlustým, tupým. Pokožka klobouku šedá, popelavá, později do 

 žlutá nabíhající, slupitelná, krytá hojným slizem, hojnějším než u 

 všech ostatních druhů tohoto rodu. Závoj kožnatý, šedý, teprve u do- 

 spělých plodüic se trhající, částečně co prstenec na třeni zbývající. 

 Trubky as 1 cm dlouhé, po třeni sbíhavé, z počátku špinavě bílé, 

 později temnější, šedohnědé až skoro černé. Ústí jich veliká, zdvo- 

 jená, stejně zbarvená. Spory protáhlé, ellipsoidní, bělavé až šedobílé, 

 11 — 13 (.i dlouhé, 4 í* široké. Třen plný, pevný, 3 — 8 cm vysoký, 

 válcovitý, 1 — 2 cm tlustý, nad pomíjivým prstencem bělavý, se síťkou 

 tvořenou sblhavými trubkami; pod prstencem špinavě žlutohnědý a 

 sliznatý. Dužina tuhá, u klobouku později měkká, bílá, při porušení 

 šednoucí (modrající), konečně špinavě žlutohnědá. 



Boletopsis viscida roste v Cechách a na Moravě (Macků) místy hojně, jest 

 však řidší než B. lutea i flava, s níž často na podobných místech, za téhož 

 počasí a v téže době roční se vyškytá. Velmi hojná je ve středních Čechách (Po- 

 sázaví, Brdy.) Ve východních Cechách je řidší, na př. Roudnická u Hradce Krá- 

 lové. Poprvé pro Čechy uvádí ji Beenaed (1900). Je jedlá. Chuti a vůně příjemné. 

 Ku potřebě domácí sbírá se zřídka, neboť je velice slizká a dužina její v krátké 

 době špinaví až černá. Vyobr. v Gilletově Atlase. 



Původně byl tento druh pro své bělavé spory řazen do zvláštního rodu 

 Leucocricos Karsten, avšak první pohled na jeho plodnici přesvědčí nás o jeho 

 příslušnosti do rodu Boletopsis. Podobá se úplně velikostí i habitem druhu B. 

 flava, od něhož liší se pouze barvou a žlutými ústími trubek. 



5. B. fulvescens Smotlacha 1910. Loupák rezavý. 



Klobouk z počátku vypouklý, skoro polokulovitý, na obvodě 

 okrouhlý, později do plochy rozšířený, 4 — 10 cm široký, tenký, s o- 

 krajem zprvu tlustým, podehnutým, později přímým, tenkým. Pokožka 

 klobouku masově rezavá, místy nasedla, slupitelná, zprvu nepatrně 

 slizká, později suchá, přitiskle, sotva patrně šupinatá. Závoj pavu- 

 činný, bělavý, záhy obyčejně beze stopy mizící, velice zřídka co pr- 

 stenec na třeni zbývající. Trubky velice krátké, 3—5 mm dlouhé, 

 v síťku sbíhavé, rezavé, s ústím oranžovým (šafránovým), žlutým, slo- 

 ženým, ve stáří značně širokým. Spory žlutohnědé, podlouhlé, ellip- 



5 



