XVII. 



Drobnosti chemické, 



Serie druhá. 

 (Se 3 obrázky v textu.) 



Sděluje prof. Dr. Jaroslav Milbauer. 



Předloženo v sezení dne 10. března 1911. 



Podávám zde stručný popis několika drobností, plynoucích z po- 

 kusů, které během posledních let za různých příležitostí jsem učinil. 



O řezání rour rozleptáváním. 



Jest mnohdy velmi obtížno nalézti v laboratoři vhodnou, dosta- 

 tečně krátkou rouru porcelánovou a nemůžeme-li použiti obvyklých 

 formátů na skladě se nacházejících (obyč. 80 cm dlouhých), stojíme 

 před otázkou, jak ji rozděliti neb zkrátiti. S obyčejným pilníkem ni- 

 čeho nesvedeme vzhledem ku velice tvrdému materiálu a nezbude 

 nežli vzíti útočiště ku rozleptávání fluorovodíkovou kyselinou. Při jisté 

 populární přednášce, při níž byl jsem za experimentování podporován 

 přítelem svým VI. Stánkem, potřebovali jsme krátké porcelánové roury, 

 takové délky, aby úplně zapadly do pece Rösslerovy a dal se v nich 

 vyráběti fosfor — tu užil jsem způsobu, který zde hodlám popsati. 



Rouru porcelánovou zachytíme do dvou svěráků (viz obr. 1.), 

 místo, kde chceme ji přeříznouti, necháme čisté, ale v blízkosti tohoto 

 pruhu natřeme rouru lakem na železo. 



Nyní navlhčíme ve vodě motouz, vhodného průřezu, otočíme 

 jednoduchou smyčkou kol roury, stáhneme pevně, jeden konec motouzu 

 dáme do misky platinové, olověné neb paraffinované umístěné nad 

 rourou a druhý do misky pod ní položené. Hořejší misku naplníme 

 fluorovodíkovou kyselinou nebo lépe 3 díly kyseliny fluorovodíkové a 



Věstník král. č. spol. nauk. Třída II. -*- 



