2 XVII. Dr. Jaroslav Milbauer: 



1 dílem kyseliny solné a necháme ji stékati velice zvolna po provázku, 

 který nassává tekutinu a vede kol roury, jež se leptá. Občas, když te- 

 kutina stekla do spodní misky, přelijeme ji do hořenní a dvéma pin- 



cetami přitáhneme motouz 

 těsně k rouře. Leptání nejde 

 všude stejně rychle a proto 

 se doporučuje rouru občas 

 otočiti a smyčku dáti do 

 příznivé polohy. Když roura 

 je dostatečně hluboko roz- 

 leptána a nechceme ji pro- 

 leptati veskrze, jest možno 

 ji velmi lehce zlomiti na se- 

 slabeném místě, obalme ji 

 Q brt lf však šatem, aby odlétnuvší 



odstřipky nezpůsobily nám 

 zranění. Nejlíp je nasaditi pokus večer a nechati účinkovati přes celou 

 noc. Popsaným způsobem by se zajisté daly řezat i roury křemenné. 



O rozpouštění kysličníku sírového v kyselině sírové. 



Při mnohých pracích organických i některých anorganických při- 

 hází se zhusta, že potřebí je rozpustiti kysličník sírový v kyselině 

 sírové. Jest sice pravda, že dodává dnes process kontaktní kyselinu 



sírovou s libovolným obsahem S0 37 ale ne- 

 máme-li ji po ruce, připravíme si ji dále uve- 

 deným způsobem. Kysličník sírový, který do 

 obchodu přichází, bývá vždy skoro přeměněn 

 v modifikaci, která v kyselině sírové se ne- 

 rozpouští, modifikaci ß, již přisuzuje Oddo 

 [Gazetta chim. italiana 31. II. 158] strukturu 



q__ S q S_o —- » 2S0 3 



a která při 50° přechází z této polymerní 

 formy do jednoduché, rozpustné v konc. ky- 

 selině sírové. Nepříjemná tato vlastnost zdr- 

 žovala mne při mé práci o oxydaci vodíku 

 kyselinou sírovou. Tu shledal jsem, že nejlíp rozpustí se kysličník 

 sírový i připraví se kyselina vhodné koncentrace následujícím způ- 

 sobem : 



Obr. 2. 



