2 XIX. F. Vejdovský: 



vých mohou se tyto „chondrioKonty" zrůzniti ve struktury vláknité 

 v různých tkaních, mohou se jeviti jako myo- a neurofibrilly, mohou 

 působiti na vznik neuroglie a vláken pojných. Když pak „mitochon- 

 drie" nalezl Van der Stricht i ve vajíčkách ssavců i ženy, vyslovil 

 Meves mínění, že i spermie musí obsahovati nositele dědičných vlast- 

 ností, jež se při oplození do vajíčka vnášejí a zde se se ženskými 

 chondriokonty mísí. 



Hypothesu tuto v novější době snaží se Meves (Anat. Anzeiger, 

 1910, 36.) i věcnými doklady podepříti, při čemž dovolává se z předu 

 bratrů L. a R. Zoja, kteří již r. 1891 podobná pozorování na oplo- 

 zených vajíčkách škrkavky koňské provedli a zastávají názor, dle 

 něhož se mísí zrnka (plastidule) vaječná se zrnky (plastidulemi) sper- 

 miovými. (Při této příležitosti nutno poznamenati, že dle tehdejších 

 názorů vykládala se buňka (plastida Elsbergova*) jakožto složená ze 

 základních nejmenších částiček, plastidulí). 



Na základě těchto starších zpráv bratři Zojů předsevzal tedy 

 Meves znovu sledování oplození vajíček škrkavčích a líčí proces ten 

 asi takto: 



Plastidule jsou identické s mitochondriemi ve spermatogoniích 

 a spermatocytech, kde byly shledány ve tvaru teničkých, zakřivlých 

 a nejrůznějším způsobem zpletených vláken. Ve spermatech jsou pla- 

 stidule kulovité a ve zvláštní části buněčné nakupené. 



U Ascaris jsou tatáž zrnka, která 1908 Alfred Mayer popsal a 

 zobrazil, přičítaje jim čistě mechanickou funkci. Meves však pomocí 

 Altmannovy methody shledal, že mitochondrie jsou ve vajíčku z po- 

 čátku v celé jeho plasmě roztroušené, později pak při prvém zračím 

 dělení se ve vůkolí spermie nahromadí, tvoříce tak obal kolem ní. 



Mitochondrie mužské, prozrazující se značnou velikostí, zůstávají 

 nějakou dobu ještě na povrchu zvětšujícího se jádra mužského, pak 

 ale se odtud oddalují, směšujíce se s mitochondriemi vaječnými. 



Z toho činí Meves následující závěr: Není nijaké závady pro 

 uznání, že se theoreticky požadované splynutí mužských mitochondrií 

 se ženskými skutečně děje a že tedy mitochondrie za nositele dědič- 

 nosti musí se uznávati. 



Naproti tomu zdá se mně býti mínění Mevesovo předčasným a 

 nijak v souhlasu stojící s věcnými skutečnostmi na oplozeném vajíčku 



*) V běžué literatuře německé pokládán jest Häckel jako autor, který ná- 

 zev „buňky" převedl na „plastidu"; tento názor uvedl jsem též ve své Zoologii. 

 "Ve skutečnosti však to byl Elsbebg, který se poprvé pokusil nahraditi název buňky 

 jménem plastida. 



