Křídový útvar v západním Povltaví. 11 



Na výšině Turské bylo moře mělké a hojnými útesy lyclitovými 

 přerušované. V místech takových bují v moři zpravidla množství 

 svérázného živočišstva — hromaděním se pak vápnitých skořápek 

 odumřelých jedinců vznikají sedimenty vápnité, jimiž charakterisována 

 jest naše f a c i e útesová. Tím vystupuje facie tato jako svérázná, 

 od vlivů právě zmíněných proudů neodvislá. 



Je přirozeno, že facie útesová na obvodu svém přechází ve facie 

 sousední, jak tomu jest mezi Makotřasy a Bělokem. 



Ve vrstvách našeho pásma II. rozeznával různé facie již Pal- 

 lausch r. 1869 (20) a to facii pískovcovou (na př. u Kralup, 

 Knéživky a Tuchoměřic) a vápnitou (na př. v Debrně, Holubicích, 

 Votvovicích a Okoři). Vápnitá jeho facie úplně shoduje se s naší 

 útesovou, pískovcová pak s našimi ostatními faciemi. Lokality Kně- 

 živka a Tuchoměřice měly býti zařaděny do facie vápnité. 



Na tomtéž stupni, pokud rozlišování facií se týče stojí i práce 

 Krejčího r. 1870—77 (14, 15); r. 1885 (17) připomíná sice, že po- 

 vaha korycanských vrstev (našeho pásma II.) širšího okolí Pražského 

 vedle obou zmíněných hlavních rázů (písčitého a vápnitého) bývá též 

 písčito-slínitá a hlinito slínitá, ale podrobněji se o rozšíření těchto po- 

 sledních dvou rázů nezmiňuje. 



Podrobněji rozlišil různé facie v oboru svých Korycanských 

 vrstev (našeho pásma II.) Fric r. 1870 (2, pg. 172, 173, 215—217). 

 V okrsku našem rozeznal tři různé rázy: 1. ráz glaukonitický 

 (Střešovice, Bílá Hora), 2. ráz písčitý (Kralupy, Lobeč, Šárka, 

 Jinonice, Vidovle), 3. ráz vápnitý (Tuchoměřice, Cicovice, Holý, 

 Holubice, Debrno, Kněživka). — Pokud se týče Fricova rázu vápnitého 

 v okrsku našem, třídí jej podrobněji a) na ráz Debrnský („Sle- 

 pence z úlomků mušlových a ostnů cidaritových atd., málokdy se 

 znatnými druhy. Leží obyčejné nad lavicemi pevného Korycanského 

 vápence. Belemnites lanceolatus, Terebratula phaseolina"), b) na ráz 

 Kněživský („Šedé písčito-hlinité pecky vápenné s Trigonia sulca- 

 taria, Myoconcha cretacea, Crassatella, Ptudisty"); ony pevné vápence 

 pásma II. v okrsku našem čítal patrně ku svému c) rázu Korycan- 

 skému („Pevné bílé neb šedé vápence rozličné povahy. Velmi bohaté 

 na zkameněliny, především Trigonia sulcataria, Rostellaria Parkinsoni, 

 Turritella cenomauensis, pak Crania gracilis, Nerita nodosocostata 

 Radiolites Saxoniae, Caprotina, Caprinella atd."). 



