42 XX1ÍI Dr. Břetislav Zahálka : 



Aporhais Requieniana D'Orb. 

 Pterocera Collegni D'Arch. 

 Tritonium robustum Gein. 



Tuchoměřice. 



Severně od obce Kněživky, v pravé stráni údolní, vystupují 

 skály lyditové až do výše 34 1 m n. m., tedy do výše, ve kteréž 

 v předešlém profilu v Kněživce rozkládá se již pásmo 111. Útesy ly- 

 ditové na vrcholu nejsou vůbec přikryty sedimenty křídovými. V obci 

 Tuchoměřicích základ algonkický se poněkud snižuje, tak že tam kří- 

 dové sedimenty tvořiti se mohly. Profil veden ze dna údolního dle 

 silnice mimo kostel až na vrchol severní stráně údolní. 



Profil 47. 



Vrchol údolní stráně severně nad Tuchoměřicemi. 330 m n. m 



g I Vrstvy nepřístupné; od 327 m n. m. výše jsou pří- 

 | I stupny (špatně) sliny písčité a slíuy písčité 



■S spongiové nažloutlé neb šedobílé 13-0 m 



Kostel v Tuchoměřicích — kota 317 



Lydit černý, břidličnatě se odlupující prostupuje v šikmé 



stráni údolní v podobě kamýku (viz obr. 2.) . . . . 4*9 m 

 3121 



hí [2. Vápenec jemně písčitý, žlutošedý, pevný .3-0' 

 1 Vápenec drobně, výše hr ub ě pí sčitý, 

 šedý, až tmavošedý, deskovitě se odlupující, 

 velmi pevný ; přechází zvolna ve vápenec, vrstvy 2. . 1 -5 



307-6 ' 



Nepřístupno 226 



m 



Dno údolí v Tuchoměřicích. 285 m n. ni- 



jaká jest tu úhrnná mocnost pásma II. a zdali jest tu zastou- 

 peno též pásmo I. nebylo možno pro špatnou přístupnost vrstev 

 v obci zjistiti. 



Vápenec vrstvy 1. jeví, se býti makroskopicky celistvým ; zře- 

 telná jsou v něm roztroušená zrna křemenná, tu a tam zrno tmavého 

 lyditu a hojně úlomků vápnitých lastur. Mikroskopicky lze zjistiti 

 vzácně roztroušená zrnka zeleného glaukonitu. Ze zkamenělin zjištěno: 

 Protocardium hillanum Sow. sp. (zř.). 



