4 XXV. Radim Kettner: 



198 m. Nejvyšší diluviální terasa vltavská sahá u Davle (nad obcí 

 Sázavou) až skoro k vrstevnici 280, dosahuje tudíž výše 80ti 

 metrů. Naše předdiluviální štěrky počínají u silnice z Davle do 

 Sloupu vedoucí právě asi u vrstevnice 300 m a pokrývají pak v území, 

 v němž jsou vyvinuty, tyto côty: jižně od Šerpiny côtu 329, východně 

 od Bojanovického potoka côtu 318, v Klinci côtu 339, severně od 

 Klince na západ od pahorku „Vrška" côtu 357, v Jilovišťském lese 

 dokonce côtu 368 a záp. od Jiloviště v místě, kde na starších mapách 

 naznačena jest nyní již neexistující cihelna, côtu 362. Jest tedy výš- 

 kový rozdíl mezi hladinou vltavskou a nejvyšším místem v území 

 štěrků 170 m\ Již tato výška mluví o nemožnosti diluviálního stáří. 



Procházejíce územím štěrků, přijdeme na západním konci obce 

 Klince k pískovému lomu, jenž ukazuje tytéž směry, jako jsme viděli 

 v okolí Sloupu. Jdeme-li od tohoto klineckého lomu přes pole směrem 

 severozápadním k erární silnici, najdeme na pokraji Jilovišťského lesa 

 kůlnu, pod níž uloženy jsou kusy bílého jílu, téhož jílu, jejž mi uka- 

 zoval p. prof. Fric. Asi 5 minut za kůlnou rozkládá se v lese roz- 

 sáhlý pískový lom, v němž právě se jíl dobývá, Způsob těžení jeho 

 není pro nás bez důležitosti. Vyskytujíť se vrstvy jílové ve štěrcích 

 až v hloubce 12 15 metrů pod povrchem zemským, takže jest nutno 

 hloubiti úzké šachty, aby jíl mohl býti dobýván. Pod západním koncem 

 lomu, kdež terrain se dosti příkře svažuje již na stranu k Berounce, 

 přijdeme v lese k místu, kde se hromadí voda ve dvou jezírkách. 

 Mám za to, že tato dvě shromaždiště vody ukazují výchoz jílovitých 

 vrstev. Srovnáme-li pak výšku hladiny vodní v těchto shromaždištích 

 s výškou pískového lomu nad námi položeného, vidíme, že rozdíl výš- 

 kový rovná se asi 15 metrům. Na otázku, co bylo nalezeno pod 

 vrstvou jílovou, sdělili mi dělníci, že narazili opět na mohutné vrstvy 

 písků a štěrků úplně shodné s vrstvami, jež vidíme na povrchu lomu. 

 Jsou tedy štěrky a jíly relativně téhož stáří. 



Již tento způsob výskytu ukazuje, že zde nemáme co činiti 

 s vrstvami peruckými. Rozpadlé perucké pískovce a slepence zasahují 

 sice až do končin těchto, tak známy jsou všude v okolí Karlova 

 Týna, u Tetína a j., sám pak jsem je nalezl též na druhém břehu 

 vltavském u Modřan, Cholupic -a Točné, avšak z přečetných odkryvů 

 vrstev peruckých jsme poučeni dnes tak dokonale o stratigrafii jejich, 

 že nemůžeme vůbec přijíti v rozpaky, máme-li rozhodnouti, zda- li 

 někde odkryté vrstvy jsou perucké čili nic. K našemu případu bychom 

 však marně hledali analogie ve všech dosud známých profilech vrstev 

 peruckých. 



