2 XXVI. Dr. Ferdinand Schulz : 



olejem z ní destillovaného jest význačný rozdíl v chování vápenatých 

 solí. Kdežto kyseliny pryskyřicové oleje již v 5°/ ním roztoku ole- 

 jovém při neutralisaci hydrátem vápenatým poskytují pevný gel: ky- 

 seliny původní pryskyřice za stejných okolností i v 30°/ ním roztoku 

 dávají pouze hustou emulsi. 



Obral jsem si za úkol objasniti rozpor v údajích uvedených 



autorů. 



Rozsáhlá literatura kyselin pryskyřicových neposkytuje dosta- 

 tečné charakteristiky jednotlivých druhů. 



Starší autoři rozeznávají v americké pryskyřici amorfní kyse- 

 linu piuovou a krystalující sylvovou (Unverdorben: Poggend. Ann. 11 

 P- 27.) 



M. A. Laurent [Ann. Chim. et Phys. 1837, 65 p. 324] připra- 

 voval sylvovou kyselinu krystalisací pryskyřice z líhu a udává jí slo- 

 žení C 78-9% H 9-9%. 



Také z destillátu pryskyřice vykrystaloval kyselinu, kterou blíže 

 nezjišťuje, ale považuje za totožnou s předešlou. 



R. L. Malý [Sitzungsb. Wiener Akad. 1862, 44 p. 121] vylou- 

 žením pryskyřice 70% lihem a překrystalováním zbytku z vřelého líhu 

 dostal krystaly o bodu tání 165° C, složení C 78*6% H 99%. Na- 

 zývá je kyselina abietová*) a rozlišuje od kyseliny sylvové, protože, 

 píipravil-li tuto srážením lihového roztoku pryskyřice kyselinou sí- 

 rovou, jevila složení C 79*1% H 101%. V další práci [A. 1872, 161 

 p. 115] doznává, že v pryskyřici jest ještě jiná krystalující kyselina 

 o vyšším bodu tání, a za abietovou považuje pouze druhou frakci 

 krystalisační. 



Důvody, pro které R. L. Malt rozlišuje svoji abietovou kyselinu 

 od sylvové starších autorů, nejsou nijak dostaČitelné a zřejmé; přes 

 to udrželo se toto rozlišení až doposud (viz Beilstein III. vyd. 1896) 

 a přispělo tak jen k zmatkům v literatuře toho oboru. 



(J. Liebermann [Ber. ehem. Ges. 1884, 17, p. 1885] znovu pro 

 krystalující kyseliny pryskyřice užívá název kys. sylvová a považuje 

 ji za totožnou s abietovou Malyho. 



S. Haller (Ber. ehem. Ges. 1885, 18 p. 2165] pro kyselinu 

 sylvovou, připravenou krystalisací pryskyřice z líhu, udává bod tání 

 161—162° C; [«]d = - 53-0°. ' 



Přehlídkou uvedených prací shledáváme, že autoři jednak ne- 

 rozlišují kyseliny v pryskyřici původně obsažené od kyselin z destil- 



*) Už před tím Baup popsal abietovou kyselinu z francouzské pryskyřice 

 (viz Gerhardt- Wagner : Org. Chemie 1855 p. 728). 



