O kyselinách oleje pryskyřicového. 3 



latu vyloučených, jednak jeden a týž produit označují brzy jako kys. 

 abietová, brzy jako sylvová.*) 



Isomerem těchto kyselin jest snad i kyselina pimarová [Lau- 

 rent: Ann. Chin. Phys. 1837, 65 p. 324] krystalující z roztoku galii 

 potu, která dle Laurenta destillací přechází v sylvovou a vyznačuje 

 se těžce rozpustnou sodnatou solí. 



Dle S. Hallera (1. c.) je opticky inaktivní. 



A. Vesterberg [Ber. ehem. Ges. 1885, 18 p. 3331; 1886, 19 

 p. 2167; 1887, 20 p. 3248; 1906, 38 p. 4125] rozlišil tuto pimaro- 

 vou kyselinu v 3 isomery: dextropimarovou (b. t. 210 — 211° C, 

 [a] D = + 72-50), levopřmarovou (b. t. 140—150° C; [a] D = - 272°) 

 a abietovou. 



H. Mach [Monatshefte 1893, 14 p. 186; 1894,15 p. 627] z růz- 

 ných druhů americké pryskyřice připravil kyselinu abietovou způ- 

 sobem Malyho i dle Fliickigra (srážením chlorovodíkem z alkoholi- 

 ckého roztoku) a dospěl vždy k stejné látce o b. t. 153 — 154° C ; 

 [a] D = — 667°; C 78-9% H 98%. 



A. Tschirch a B. Studer [Archiv Pharm. 1903, 241 p. 495] po- 

 drobili americkou pryskyřici soustavnému studiu pomocí methody A 

 Tschirchovy (postupné vytřepání étherického roztoku uhličitanem am- 

 monatým, sodou a louhem a srážení kyselin z alkoholického roztoku 

 octanem olovnatým). Dostali 3 krystalované kyseliny, které se neliší 

 ani bodem tání (154 — 157° C) ani element, složením (pro nedostatek 

 látky je dále nezkoumali). 



Rovněž W. Fahrion [Z. angew. Chem. 1904, 17 p. 239] se do- 

 mnívá, že v pryskyřici americké jest snad směs krystalujících iso- 

 merů. 



T. H. Eastbrfield a G. Bagley [Chem. Centr. 1904, II. p. 107] 

 destillací pryskyřice ve vakuu dostali krystalovanou kyselinu u bodu 

 tání 160—165° C a element, složení C 19 H 28 2 . 



Stejnou cestou P. Levt [Z. angew. Chem. 1905, 18 p. 1739 ; 

 Ber. ehem. Ges. 1906, 39 p. 3043 ; 1910, 42 p. 4305] při tlaku 

 13 mm rtuti isoloval frakci 255—258° C, která po překrystalování 

 z methylnatého alkoholu tála při 182° C. 



P. Klason a J. Köhler [I. prakt. Chem. 1906, 2737, p. 337] 

 studovali původní pryskyřici Pinus Abies (nikoliv tedy americkou 



*) Ku př. Beilstein ( Vyd. III. 1896 p. 1435, 1438) uvádi rotaci kys. sylvové 

 |<*|D = — 53° dle Hallera a kys. abietové [<*]d = — 66° dle Macha, ačkoliv oba 

 autoři připravili látku zcela týmž způsobem, t. j. krystalisací pryskyřice z líhu 

 a jedná se zřejmě o jednu a tutéž kyselinu v různém stupni čistoty. 



