18 XXVlï. Dr. Jaroslav Milbauer: 



zdlouhavou následkem obtížnější přípravy olovičitanu draselnatého. 

 Nemohu ji doporučiti. 



Minium z Braunerova superoxydhydratii. 



Ve studii své, nesoucí název „Nový oxyd olova, jakožto příspě- 

 vek k seznání účinku katalytického", uveřejněné česky ve Věstníku 

 král. česká spol. nauk r. 1887, str. 295, německy pouze v stručné 

 zmínce v Abeggově Handbuch der anorganischen Chemie, III. svazek, 

 2. oddělení, str. 750 popisuje Brauner nový vyšší oxyd olova i vznik 

 minia z něho. 



Práci tuto obral jsem si také za předmět svých pokusů a přišel 

 jsem ku velmi zajímavým resultátůui, které vedly mne dále ku bez- 

 pečné přípravě orthoolovičitanu olovnatého na mokré cestě. 



Všimněme si nejprv, kterak Brauner ve své kratičké zprávě 

 popisuje vznik nového oxydu i minia z něho. 



„Přidá-li se ku roztoku dusičnanu olovnatého hyperoxyd vodika 

 a pak ku tekutině čiré hydro xyd draselnatý, utvoří se v prvním 

 okamžiku hnědá ssedlina dioxydu olova, která se ale s nadbytečným 

 kysličníkem vodičitým ihned rozkládá za hojného vývoje kyslíka a na- 

 bývá pak barvy pomerančové. Při tom nastává částečná redukce." 



Vzniklé látce určena byla formule Pb 5 T . 3 H 2 0. 



Abych mohl s ní experimentovati s ohledem dalším ku přípravě 

 minia, hleděl jsem připraviti si ji ve větším množství. V práci své 

 Brauner neudává žádné koncentrace, z té příčiny hledal jsem postupně 

 nejlepší podmínky ku jejímu vzniku. Jelikož látka uvedená obsahuje 

 superoxydický kyslík a dle Braunera jest neobyčejně reaktivní, pra- 

 coval jsem ve velkém zředění a to se zdarem, jelikož vznikajícím 

 reakčním teplem nenastaly tu žádné ztráty rozkladem. Ku práci brán 

 byl nejdřív čistý perhydrol Merckův, avšak výsledky nebyly buď 

 žádné aneb špatné, jelikož vznikající superoxydhydrat prudce dalším 

 přidaným kysličníkem vodičitým se rozložil. Jelikož dále Brauner při 

 popisu mluví o tom, že po přidání kysličníku olovičitého k roztoku 

 dusičnanu olovnatého byl odfiltrován vyloučený síran olovnatý, dalo 

 se z toho souditi, že pracoval s prodejným tehda jen 37oníin prae- 

 paratem. Předpoklad ukázal se správným, takže připravován Braune- 

 rův superoxyd pohodlně následující cestou, jež i v rukou praktikantů 

 dala vždy dobré výtěžky: 



Připraveny nejprv desetiprocentní roztoky dusičnanu olovnatého 

 a hydťoxydu draselnatého, prodejný perhydrol zředěn tak, aby byl as 

 3°/o n i m - Odměřených 100 cc roztoku dusičnanu olovnatého zředěno do 



