O přípravě čistého orthoolovičitanu olovnatého, 25 



Dawson-Howkixsonovd (Amer. Journ. of Science 39 r. 1890, str. 42) 

 přirozeného minia z naleziště Leadvillu v Coloredu: 



Obsahovalo nerozpustného zbytku (v HCl) 7,51%, olovo počítané 

 na Pb 3 4 91,0%, Fe 2 3 0,80% a V 2 5 0,52%. 



Lituji, že nemohl jsem získati žádný vzorek přirozeného minia; 

 tato analysa je zcela bezcennou tím, že nejsou uvedeny všechny formy 

 olova. 



P. von Bonsdorff podal v Annalech Poggendorfových (41., str. 

 313) zprávu o vzniku minia z olova, které leželo vlhké na vzduchu. 

 Pozoroval, že v krátkém čase vytvořil se na něm povlak hydrokar- 

 bonatu a po době několika měsíců počaly kraje nabývat červenavou 

 barvu a po roce z větší části hmota složena byla z bílého hydrokar- 

 bonatu a červeného superoxydu. 



Opakoval jsem tento pokus, ale nedospěl jsem nikdy dále, než 

 ku tvoření hydrokarbonatu, ačkoliv jsem i jemně rozptýlené olovo 

 k těmto pokusům používal. Jest možno, že v naší atmosféře městské 

 nejde oxydace tak snadno, jako kdysi v Herriugsdorfu. Bensdorff 

 neuvádí také, kterou charakteristickou reakcí našel, že nádech červený 

 byl minium — jest zcela možno, že se zde jednalo o výjev, který je 

 znám z obrazů obsahujících bělobu, jež silně žloutne i červená a má 

 se za to, že pochází to od sirovodíku. • 



Otázku tuto nechal jsem zatím nerozhodnutou, jelikož vyšla 

 práce G. Kassnera v Arch. f. Pharm. 241., str. 696. v níž míní pokračovati, 

 kde dochází k názoru, že současným účinkem slunce a vzduchu při oby- 

 čejné teplotě za velice dlouhou dobu tvoří se z kysličníku olovnatého žlu- 

 tého minium a připojuje k tomu úvahy o mechanismu reakce 



Pozornost svou věnoval jsem jiné otázce, zda totiž působí snad 

 příznivě na tvorbu minia ozon. Učinil jsem prozatím pozorování ná- 

 sledující: 



Pod zvon, do něhož veden ozónovaný kyslík, rozprostřen na 

 desku skleněnou vlhký uhličitan olovnatý. Po delší době tvoří se 

 hnědé povlaky, které od špiček vyčnívajících z natřeného uhličitanu 

 šíří se vždy víc a víc a nabývají barvy temně hnědé až černé. Po- 

 zorování toto souhlasí se staršími údaji Schónbeina, Maumené a j. 

 Nejinak bylo tomu, když na místo uhličitanu olovnatého použit byl 

 hydroxyd olovnatý. Vznikal i tu na místech vysychajícího vlhkého 

 preparátu kysličník olovičitý. Jestliže však některá místa natřené 

 plochy byla zkropena louhem draselnatým, tu vznikala nejprv látka 

 světle žlutá (Braunem v superoxydhydrát ?) a později intensivně 

 červené barvy minia. Poněvadž však pevný hydroxyd draselnatý tvoří 



