t) 



XXIX. Dr. Otakar Srdínko 



buněk uspořádánu do řad, z nichž každá tvořena jest buňkami, které 

 vznikly dělením mateřské buňky tvaru vřetenovitého nebo jehlancovi- 

 tého. Každá řada nám tedy představuje rodinu buněk, oddělenou 

 větším množstvím základní hmoty od rodin sousedních. Na obr. 2. 

 v textu znázorněny jsou typické příklady různého rozčlenění rodin. 

 Obr. 2a znázorňuje čtyřčlennou řadu jednoduchou. Obr. 2ž> zná- 

 zorňuje mnohočlennou řadu, ve které nastoupilo několikrát dělení 

 v rovinách šikmých k podélné ose celé řady, kterýmžto dělením řada 



ûèr.Z. 



vzrostla do délky; nastalo však též dělení vnitřních členů řady rovi- 

 nami přibližně rovnoběžnými s dlouhou osou řady, čímž řada vzrostla 

 do tloušťky. Obr. 2c znázorňuje řadu krátkou, zahnutou. Všecky 

 tři typy řad dosud uvedené, končí na obou koncích buňkami hrotna- 

 tými a vznikly z buněk vřetenovitých. 



Obr. 2d znázorňuje řadu trojčlennou, vzniklou z buňky jehlan- 

 eovité. Obr. 2e znázorňuje další způsob dělení, jaký se dostavuje 

 v řadách, které končí pouze na jednom konci buňkou hrotnatou 

 Obr. 2/ konečně znázorňuje pokročilou rodinu, vzniklou postupným 

 dělením mateřské buňky jehlancovité. Rodina tato roste do řady pouze 

 na jednom konci, zakončeném protáhlou buňkou. Na druhém konci 

 rozmnožují se buňky tak, že řada se neprodlužuje, nýbrž rozšiřuje. 

 Toto rozšíření jest patrno zvláště na basi celé jehlancovité rodiny, 

 kde vidíme rodinu sekundární, tvořenou 5 buňkami do kruhu sesta- 



