10 XXX11I. Václav Breindl: 



zorovati bud při umdlévání parasitově nebo na takových místech 

 praeparátu, kde je hustota krevních tělísek největší. 



Kdežto při prve líčeném pohybu se tělo parasitovo svíjelo 

 a rozvíjelo, je při tomto druhém pohybu nataženo v celé své délce. 

 Bičík je v plném pohybu a vlní se rychle za sebou následujícími vlnami. 

 Teprve při tomto stavu lze silným zacloněním jasně zříti činnost 

 undulující membrány. Kdežto vlastní kmen těla je téměř rovný, všude 

 stejné plochý, jeví undulující membrána jako část ektoplasmatická para- 

 sitova těla větší počet vln, které do ní postupují progressivně z bi- 

 číku směrem ke kinetonukleu. Směr tohoto pohybu je dlouho zacho- 

 váván a labilita těla je značně menší, protože krajové vlákno je 

 jakýmsi apparátem udržujícím stabilitu. Jen občas se celý parasit 

 vychýlí na jinou stranu a zase, vrátiv se do původní polohy, pokra- 

 čuje v naznačeném pohybu dále. Zřídka po tomto pohybu se vrací 

 mrskavý pohyb, po němž však parasit umdlévá, až strne v té posici, 

 v jaké jej nalézáme na fixovaných praeparátech. Délka těla se zmenší 

 vlivem kontraktilnosti myophanů, za to přibude na šíři ; na koncích 

 těla lze zříti temné nepatrné body. Tato pozorování jsou nejvíce dů- 

 ležitá pro bezpečné a rychlé stanovení infekce bez zhotovování barev- 

 ných praeparátu. 



Co se týče infekce, mohu ji pro úhoře označiti jako infekci 

 průměrně stejnou, a to právě proto, že parasiti nikdy nejsou ani tak 

 četní jako na př. u okouna. Takových rozdílů v infekcích, s jakými 

 se shledáváme u kapra, pískoře, lína, zde vůbec není. 



Materiál byl většinou z řek Vltavy, Orlice a Sázavy, kromě toho 

 pak z různých rybníků. Co se týče velikosti, byly prohlíženy exem- 

 pláře značné velikosti a váhy. Úhoři byli většinou praeparováni v mě- 

 sících teplých, červnu, červenci a srpnu a jevili infekci pokaždé, 

 úhoři prohlížení v lednu a únoru nejevili nákazy vůbec. 



Při zkoumání materiálu z různých lokalit jsem shledal, na což 

 upozorňuji, že variabilita formy ■ a velikosti této specie je podmíněna 

 různými lokalitami. Z řeky Sázavy všichni úhoři, které jsem pozo- 

 roval, vykazovali infekci jediné formy, vyskytující se v téže velikosti 

 na kolorovaných praeparátech. Naproti tomu jsem nalezl dvě formy, 

 naprosto se různící délkou, v krvi úhořů z řeky Orlice, ale při tom 

 podotýkám, že tyto formy nebyly současně zastoupeny v krvi téhož 

 individua, nýbrž na individuích různých. 



Úhoři z řeky Vltavy a z rybníků vykazovali rovněž jen jedinou 

 formu. Proto na základě svých zkušeností nemohu potvrditi přítomnost 

 dvojí formy na jednom a témže individuu, ačkoli jsem prohlížel velmi 



