Iß XXXUI. Václav Breindl: • ... . ;\ , 



předne homogennější, rozlišení ekto- a entoplasmý ještě patrnější. Za 

 kinetonukleem Jze v mnoha případech stanoviti vakiiolu. Kolem 

 trophonukleu lze zříti světlejší místo plasmy, nebarvící se, jakýsi 

 dvůrek. Vnitřní struktury jádra tytéž. Granula plasmatická jsou málo 

 četná a nejsou té velikosti jako u forem předešlých. Celkové výsledky 

 struktury obdržíme nejlépe po barvení v silně zředěném řuchsinu. 

 Jím se barví blepharoplast červeně, po delším barvení až černě, Po 

 barvení krátkém jeví homogenní strukturu. Trophonukleus se barví 

 růžově, zcela distinktně od plasmy, která touto methodou se nejlépe 

 rozlišuje. 



Endoplasma je kompaktní, jako kmen těla, barví se červeně a 

 obsahuje temně zbarvená grauula. Od ní přesně se odlišuje ekto- 

 plasma, která se barví světle růžově, jeví malá granula a je krásně 

 odčleněna od periplastu, zvlněného krajovým vláknem. Toto odčlenění 

 je patrné jako mocné, dosti široké vlákno, probíhající celým tělem ; jest 

 analogické onomu modře se barvícímu vláknu při méthode Romanovskyho. 

 Toto vlákno hromaděním barviva je daleko širší a temněji zbarveno, 

 nežli vlastní krajové vlákno, repraesentující undulující membránu. To, 

 co se na undulující membráně nebarví, je čirý, nereagující periplast, 

 který pro svou pružnost podléhá deformacím, působeným činností 

 krajového vlákna. Toto se barví jaderně, krásně růžově, a přechází ve 

 volný bičík. Podobné výsledky při studiu struktury jsem obdržel po 

 barvení methylovou violettí. Jím endoplasma má tón temně fialový, 

 ektoplasma tón slaběji fialový. Ono vlákno ohraničující plasmu jeví se 

 právě tak zřetelně jako při methodách svrchu jmenovaných. Tropho- 

 nukleus se barví slabě fialově s náběhem do růžová, kinetonukleus 

 temněji fialově. Vlákno krajové a volná jeho část se touto methodou 

 objeví slabě fialové, ale zbarvení není trvalé. Dělících forem jsem 

 nenalezl. 



Trypanosonia Danilevskyi Lav. et Mesa. T.IL, fig.22.— 28. a 30. 

 Pozorovaný materiál pocházel z řek a z rybníků. Z řek hlavně 

 z Vltavy a Orlice, z rybníků pak z jižních Čech a z okolí Prahy. 

 Byli prohlíženi kapři a líni různé velikosti, od lOcmvýcb exemplářův 

 až po kapry 2—3 kilové, líni od. 7 cm až po líny půlkilové. Kapři byli 

 i hladcí i šupináči. Zevně byli prohlíženi, nemají-li na sobě piscikol neb 

 alespoň' čerstvých stop po nich. A tu srovnáváním jsem shledal, že kapři 

 hladcí jsou daleko častěji napadáni piscikolami než-li kapři šupinatí. Z tóno 

 ovšem také lze odvoditi příčinu inaequální infekce těchto dvou kapřích 

 druhů. Kapři hladcí byli infikování téměř pokaždé a v každé velikosti, 



