26 XXXIII. Václav Breindl : 



tónem. Ektoplasmatická část má tón světle modrý, část periplastová 

 v místech, kde jsou vlny, jest úplně čirá, nebarvící se. Těchto rozdílů 

 struktury nevidíme ovšem na individuích, která vlivem fixace se svi- 

 nula v klubko. Na takových jest undulující membrána charakterisována 

 pouhým krajovým vláknem s volnou částí jeho, s bičíkem. 



Kinetonukleus je různé velikosti a šíře, ale celkově je odlišný 

 od jiných specií. Je silně protáhlý, buď všude stejně široký, anebo 

 se sužuje k oběma koncům, jindy opět jest užší v partii střední. Leží 

 vždy na ventrální straně. Podkovovitý tvar jeho na barvených prae- 

 parátech je zaviněn fixací. Po delším barvení má temný tón, takže 

 jeho vnitřní struktura mizí. Barví-li se však krátce a v silnějším 

 roztoku, lze pozorovati vnitřní detaily. Lze rozlišovati část hyalin- 

 nější, barvící se červeně a část, barvící se temně modře. Po delším 

 barvení část prvá má tón modrý, část druhá tón temný a jeví mnohdy 

 jakési zaškrcování. 



Ve většině případů však obě tyto hmoty vespolek splývají 

 a tón jich zbarvení je homogenní. Jedná se tu o differenciaci plastinu 

 a chromatinu. Kinetonukleus u této specie měří průměrem 15 fi, je 

 tedy daleko větší než u forem ostatních a rovněž i širší. Šíří se 

 blíží specii Trypanoplasma cobitis. Je průměrně též větší než tropho- 

 nukleus a daleko intensivněji se barví. 



Kinetonukleus produkuje vlastní lokomoční apparat, záležející 

 ze dvou nestejně dlouhých bičíků. Začátek bičíků leží skoro vždy ve 

 dvou sférických tělískách, t. zv. diplosomech. Nejsou-li zřetelně 

 vyvinuta tělíska obě, je vždy zřetelné alespoň jedno z nich a sice 

 to, v němž začíná krajové vlákno undulující membrány. Druhé, jež je 

 basálním tělískem volnému bičíku, leží při ventrální straně a mnohdy 

 splývá s kinetonukleem. Volný bičík a krajové vlákno se Giemsovým 

 barvivem barví slabě růžově, ale ne trvale, naproti tomu fuchsinem 

 červeně a trvale. Rozdílů v tlouštce bičíků jsem nepozoroval. 



Trophonukleus leží na dorsální straně, jest oválný, někdy pro- 

 táhlý. Giemsovou methodou se barví slabě růžově, fuchsinem slabým 

 tónem červeným. Struktura jeho je sítivová. Vnitřních detailů, chro- 

 mosomů, jež uvádí Keysselitz, jsem nikdy neshledal. Ani karyosomu 

 jsem těmito methodami nenalezl. 



Vzhledem k důležitosti otázky považuji za nutné zmíniti se 

 o pathologických zjevech, jež jako následek této specie uvádí 

 Keysselitz. 



Je to předně bledost zaber. Z vnitřních orgánů jsou ledviny 

 velmi bledé, chudokrevné, měkké, játra rovněž tak, ledviny mimo to 



