Trypanosomy a trypanoplasmy některých ryb českých. 51 



nukleus je značně menší, měřící 6 — 8 t «, podkovovitě ohnutý, velikost 

 trypanoplasmy však při tom stejná. Ke kinetonukleu přiléhají dvě 

 diplosomata; ta se fuchsinem barví červeně a zdají se menší než po 

 méthode Heidenhainově. 



Také v těchto basálních tělískách jsem v několika případech na- 

 lezl rozmanitou formu a velikost. Kinetonukleus byl značně menší 

 než normálně a diplosomata byla od něho vzdálena velmi značné, 

 byla daleko větší než průměrně, sférická a sebe se těsně dotýkající. 

 Bičíky se všemi methodami barví zřetelně, po méthode Heidenhainově 

 lze však zříti rozlišení centrálního vlákna, které se barví tónem tma- 

 vým, a obalnou vrstvu, která se barví šedivě, nejasně. 



Trophonukleus leží vždy na dorsální straně, obyčejně v partii 

 přední, skoro souběžné s kinetonukleem. Leží v ektoplasmě, mnohdy 

 se dotýká až krajového vlákna. Je silně protáhlý, ovální a tak veliký 

 (někdy i větší) jako kinetonukleus. Jeho struktura je homogenní ; 

 fuchsinem bére tón slabé červený, Giemsou růžový, jen velmi zřídka 

 s pólovými místy temnějšími. Methodou Heidenhainovou jsem v jed- 

 nom případě stanovil ovální karyosom, zabírající asi polovinu obsahu 

 jádra a ležící v jeho centru. 



Diagnosa : Trypanoplasma magnuin sp. nov. : Délka 50 (i pro 

 tělo, 22—28 f* přední bičík, 10 — 12 p zadní. Kinetonukleus značně 

 široký, poměrně krátký. Trophonukleus protáhlý s jedním, oválním 

 karyosomem. Cylindrická granula chybí. Hostitel Cóbitis fossilis. 



Trypanoplasma Borelli Lav. et Mesn: T. IL, Fig. 32. 



Tato specie byla první známou specií rodu Trypanoplasma. Je- 

 jími objeviteli byli Laveran a Mesnil, kteří její přítomnost konstato- 

 vali v krvi velikého počtu Scardinius erythrophthalmus, a to zastou- 

 penou velmi řídce. Nalezl jsem ji v několika exemplářích rodu Leu- 

 ciscus, prohlížených v letních měsících roku 1911. Materiál ten po- 

 cházel z řeky Orlice a pobočných jezírek. Týž rod rybí, prohlížený 

 z řeky Sázavy v létě 1910 ve velikém počtu (na 40 individuí) nejevil 

 vůbec nákazy. Infikované ryby z Orlice byly vesměs pohlavně dospělé, 

 velikosti 20 — 25 cm. Co se tyče hojnosti parasitů, byli tito přítomni 

 ve velmi skrovné míře. V čerstvé krvi pozorována jeví tato specie 

 tytéž charaktery pohybu jako specie ostatní, je však proti nim daleko 

 menší. Měří totiž za živa 20 — 30/* pro tělo, 15 p pro přední a zadní 

 bičík. Vnitřní struktura za živa záleží v tom, že plasma je neobyčejně 

 jemně granulována na rozdíl od granulace jiných specií. Proto má 

 též v čerstvém stavu čiřejší nádech. 



