VIII. 



O cukerných složkách krocinu a pikrokrocinu. 



Podává Jaroslav Kastner v Praze. 

 (Předloženo dne 8. února 1901). 



Již četní autorové obrali si blizny šafránu (Crocus sativus Linné) 

 a předmět svého studia. Jakožto hlavní výsledek výzkumů dosa- 

 vadních sluší uvésti isolování silice šafránové složení C 10 H 16 , tudíž 

 mezi terpeny se řadící a dále nalezení dvou látek povahy glyko- 

 sidické, totiž barviva šafránového krocinu a látky hořké pikrokrocinu. 

 Konstituce obou právě jmenovaných látek však dosud není objasněna; 

 o prvé z nich jest známo toliko, že štěpí se hydrolysou (zředěnými 

 kyselinami) v nerozpustné barvivo červené (krocetin) a cukr ; necu- 

 krová složka pikrokrocinu jest jednodušší, totiž jest to terpen C 10 H ui , 

 dle všeho totožný se silicí šafránovou. Povaha cukerných složek 

 obou jmenovaných glykosidů rovněž dosud není úplně zjištěna. 

 Autorové starší*) pokládají pravotočivý cukr, z krocinu odštěpeny, za 

 cukr zvláštní, od cukru hroznového rozdílný i nazvali jej Jcrókosou. 

 Tvrzeni své opírají o pozorování jimi učiněné, že cukr jevil u při- 

 rovnáni ke glukosu toliko poloviční mohutnost redukční vzhledem 

 k roztoku Fehlingově. Totéž tvrdí Kayser o cukru získaném hydro- 

 lygou pikrokrocinu, druhého to glykosidů šafránu. Fischer**) připravil 

 i osazoD cukru z krocinu i shledal, že jest identický s fenyl- 

 glokosazonem fb. t. 205°). /> toho soudil, že tak zvaná krokosa se- 

 ti z glukosy, aniž však rozhodl, jc-li vedlo ní ještě cukr 

 jiný v řečeném glykosidů přítomen. V novější dobo podrobili Soni kok 

 a Mwt.iiu ■. ii cukry z glykosidů 1 šafránu novému výzkumu. Ze zí 



RooBLamm ;i BIatxb : Jahresberichte 1868, i?» - ,. Km rp B. B< 

 XVII. ttto. 



i non B. I'.. XXI. 



I mathemn I 



