Příspěvky k anatomii některých orgánů planarií sladkovodních. 19 



Co týče se pharyngu u Planaria vitta, poznamenávám následující : 

 vnitřní svaly podélné a okružní jsou ostře od sebe odděleny, avšak 

 vrstva okružní není všudy stejně silná, jak možno přesvědčiti se na 

 řezu podélném (ob. 19.). Vnitřní epithel jícnu jest tu značně vysoký, 

 ale nepravidelný a silně laločnatý (ob. 19. ep). Jader v epithelu tomto 

 pozorovati nelze, jak shledává se u všech skoro planarií v epithelech 

 jícnových. Na vnitřní straně jícuu ústí mnoho žláz, jak souditi možno 

 z množství sekretu i ze směru vývodů žláz samých (ob. 19. I). Průběh 

 vývodů těch však skrze vnitřní vrstvy svalové sledovati nelze. — Svaly 

 vnější u Planaria vitta sestávají ze svalů podélných a pod nimi ležící 

 jediné vrstvy svalů okružních. Vrstva střední tvořena jest i zde svaly 

 radiálními, pojivem, žlázami a nepochybně i elementy nervovými. 



Pravou buněčnou povahu epithelu pharyngového snaží se doká- 

 zati Richard Jander na základě výsledků, jichž se dodělal pomocí 

 methylenové modři hlavně u Planaria lactea a Gunda ulvae. Autor 

 tento zjistil, že buňka epithelová na spodině své vysýlá větší neb 

 menší počet výhonků, které vnikají do spodních vrstev; výhonek nej- 

 větší obsahuje jádro buněčné. Proto rozeznává Jander dva elementy 

 epithelové buňky: 1. Zellplatte, t. j. část na povrchu ležící, a 2. Zell- 

 fortsätze, výběžky vnikající do spoduí vrstvy a obsahující jádro. Ně- 

 které buňky vysýlají až 24 takových výběžků. — Ohledně bezjaderných 

 výběžků nepodává J jjrdbr určitého vysvětlení; připouští též, že nejsou 

 vůbec částí buňky epithelové. V tomto případě byla by to snad za- 

 končení nervových elementů pharyngu, která sáhají až pod vnější 

 epithel. — Nepřijatelnou zdá se však býti domněnka, že jedná se zde 

 o vývody žláz slizových; počet výhonků buňky souhlasí sice s počtem 

 porû, či kroužků, které Chichkoff vyložil jako ústí žláz na venek, 

 ale obsah výhonků chová se vůči methylenové modři právě tak, jako 

 obsah oné „Zellplatte" na povrchu jícnu. — Z udání Janderových jest 

 pozoruhodno ještě následující: buňky, ležící na periferii široké střední 

 •vy pharyngu, které Chiohkopf vyložil jako nervové a Wendt za po- 

 jivné h ßunda ulvae, jsou vlastně myoblasty; buňky tyto jsou opa- 

 třeny velikým jádrem, methylenovou modří pak objeví se, že vysýlají 

 dvé výhonkův. .ledním z nich souvisí s vláknem svalovým, druhý ztrácí 

 se v pletivu okolním. Tento druhý souvisí nepochybné s elementy 

 červovými 



Jícen UBtí do žaludku tam, kde jeho přední hlavní větev dělí se 

 Tyto sjednocují se za končinou pohlavní v jedinou 



zadní vétev, která se táhne skoro až ku konci těla. Původnější typ 



jed ten, jehož Vétve ŽaludkOVé v zadní ČáSti téla zůstávají rozdvojeny, 



