2o IX. Jaromír Wenig: 



což platí pro ' Polycelis nigra, Planaria albissima, Planaria alpina a 

 Plauaria polychroa. Na celém průběhu vysýlá žaludek postranní větve 

 či odbočky, jichž počet jest pro jednotlivé části žaludku konstantním, 

 alespoň ve většině normálních případů. U Planaria alpina shledal jsem 

 pravidelně 27 párů odnoží dohromady, z nichž připadalo 8 párů části 

 přední. Asymmetrie jeví se tu často. To potvrzují i pozorování Chiöh- 

 koffa, jehož jeden exemplář vykazoval na pravé větvi střevní 21, na 

 levé však pouze 16 odnoží. — U Planaria lactea napočetl jsem nejvýše 

 30 párů i u individuí největších, a všecky byly symmetricky uspořá- 

 dány. Jijima shledal u této planarie někdy pouze 26 párů ; symmetrii 

 týž autor popírá. — U Planaria Mrazekii shledáváme poměry následu- 

 jící: odnože jsou obyčejně rozděleny symmetricky. Každá odnož, hlavně 

 na přední části žaludku, rozvětvuje se dichotomicky. Počet odooží dle 

 Vejdovského obnáší: 



na předním odstavci žaludku . . 11 párů, 



na větvích objícnových 6 



na části zajícnové 6 



úhrnem 23 páry odnoží. U většího individua shledal 26 párů, na 

 každém odstavci o jeden pár více. — U jediného toliko exempláře 

 Planarie Mrazekii zpozoroval jsem asymmetrii v rozdělení odnoží, 

 a sice: na přední části žaludku na pravé straně 13, na levé 11; na 

 pravé větvi objícnové 9, na levé 8; na zadní části splynulé pak na 

 právo 9, na levo 10 odnoží. 



Žaludek planarií postrádá úplně vlastní svaloviny. Chichkoff 

 uvádí, že případné pohyby žaludku řízeny jsou svaly tělnými, z nichž 

 některé nalézají se skutečně v bezprostřední blízkosti hlavních i po- 

 stranních větví. Buňky epithelu střevního postrádají ohraničující mem- 

 brány ; jsou značně protáhlé, tvaru někdy hruškovitého a nestejně 

 vysoké. Jádra leží obyčejně na basi buněk, někdy však nejsou uložena 

 ve stejné výši (ob. 17.), zaujímajíce místo daleko od base buněk. 

 Plasma buněk epithelu střevního jest zrnitá a téměř se nebarví ; 

 v některých z nich shledáváme shluky malých, kulovitých tělísek. 

 Shluky ty jsou obyčejně sférického tvaru a nalézají se obyčejně na 

 volném konci buněk (ob. 17.); boraxovým karmínem barví se dosti 

 intensivně. — Dle Sekery nebarví se pikrokarmíuem u Planaria albis- 

 sima. Kennel pokládal takové buňky za žlázy jednobuněčné; i Hallez 

 připojil se k tomuto výkladu a považoval ona kulovitá tělíska za pro- 

 dukt [sekrece. Pozdější pozorování však ukázala, že tělíska ta jsou 



