4 XII. Jindř. L. Barvíř: 



nežli plocha druhá, až někdy druhá plocha toho tvaru byla sotva 

 patrná. Nikde v jednotlivých individuích není zřejmá na tvaru samém 

 žádná rovina Symmetrie, a kdyby se nepozorovalo pomocí orientace 

 hrany n : n\ že u jedněch krystalků vyvinut jest konec levý, u jiných 

 pak konec pravý, oba pak vzájemně souhlasící, bylo by dle povahy 

 jednotlivých individuí a se zřetelem ku štěpnosti tvary ty na první 

 pohled (bez dalšího zkoumání fysikálního) řaditi do soustavy assym- 

 metrické. 



Plocha M bývá obyčejně rovná a nejlesklejší, rovněž T bývá 

 rovno a lesklo, r a i pak ryhováno. Plocha a byla pozorována na třech 

 individuích. Na jednom byla to ploška ryhovaná, dávající reflex pouze 

 pomocí lupy před dalekohled postavené, na jiném úzká ploška slabého 

 signálu, na třetím pak pěkná lesklá plocha o jednom signálu, ne tuze 

 úzká, pro niž měřeno bylo (při M : T měř. 64°36') M\ a 22°20' (± 1'), 

 poctěno 22°21'. 



Ale i rýhované M se vyskytlo, patrně působením influkce. 9 ) 

 V jednom případu bylo přirostlo ku krystalku menší individuum ne 

 zcela přesně rovnoběžně, i jevila pak plocha M ryhování vyrovnací, 

 skytajíc 11 signálů, tři silnější, ostatní velmi slabé, celý pak 

 reflex zaujal 5°48' směrem ku hemidomatu r. Na dalším krystalku 

 černozelené barvy, pouze 08 mm vysokém, narostlém na individuu 

 světlejším, objevila se vypuklá plocha M, ta pak dávala pět signálů, 

 z nichž jeden připadal malou úchylkou směrem ku T, jeden dvojitý 

 asi do vlastní polohy M, tři pak směrem k i byly nejbližšími : jeden 

 asi ploše <r, druhý snad tvaru co, třetí asi Biickingem objevené ploše 

 Î08. Jistota ploch nebyla však té míry, aby byly považovány za plochy 

 volné. 



Vůbec jsou plochy influované na krystalcích epidotu Jilovského 

 častý a rozmanitý, jako v druzách vůbec bývá, a lze zřetelně kon- 

 statovati působení individuí sousedních na jakost ploch i na změnu 

 velikostí úhlových. Na jednom krystalku bylo příčinou nerovnosti 

 plochy M pravděpodobně vedlejší individuum, jež vzrůstu jeho zřejmě 

 překáželo, a tu obdrženy četné signály mezi pravou polohou M & po- 

 lohou i, než ponejvíce nedokonalé. Číselná data měřených úhlů činí 

 dojem, že mezi M a * budou konstatovány plochy dosud na epidotu 

 nepopsané, a byl by tuto rozpočet jich uveřejněn, kdyby krystalek 



9 ) Srovn. Goldschmidt: Index der Krystallformen der Mineralien, I. Band, 

 Berlin 1886, pag. 146. 



