O epidotu od Jílového. 9 



Dosazováním sezná se, že pouze následující plochy na epidotu 

 zuáuié mají analogickou polohu 



negativní heinidomatická: dvojčatně: 



Buckingova 104 101 (>•) 



Hàf y ho 304 302 (x) 



e = 101 704 Bücking. 



Buckingova 13.0.4 401 Tarassov. 



„ 601 27 . . 4 Bücking. 



Positivní hemidomatická : dvojčatně: 



Buckingova 27 . . 4 601 Bücking. 



Tarassovova 401 13 . . 4 „ 



Buckingova 704 101 (e) 



x = 302 304 («■) 



r — 101 104 Bücking. 



Buckingova 508 108 „ a naopak. 



x = 9 . . 16 3 . . 16 



t = T02 104 (to) a naopak. 



Značně jednoduchým zhlížené hodnoty dávají: 



Buckingova 11 . . 15 dvojčatně 89 . . 60 čili asi 302 = x, 

 11.0.5 „ 59.0.20 „ „ 801=/, 

 703 37 . . 12 blízko 301 (/), 



19.0.7 „ 55.0.28 „ 201 (h). 



Tak jest, počitáme-li na obou stranách jenom s plochami u epi- 

 dotu popsanými, pak by hlavní počet hemidomatických ploch Büo 

 Eurem poprvé označených nedal v postavení dvojčatém známých ploch. 



Jinak jsou arci ještě plochy hemidomatické, jež dají jednodušší 

 indices v postaveni dvojčatném, ale ploch dosud u epidotu nepopsa- 

 ných, n. p. 



Bookuiooví 25.0. I dala by dvojčatně LI. 0.2 



.0.8 „ „ „ 17. o. s 



l' 1 0.8 , , „ L3.0.8 



904 , „ „ 302 



» 25.0.12 „ „ „ 403 



n . n 308 



506 . . . 1.0. 12. 



