O epidotu od Jílového. 1 1 



v dutinách postavení méně se hodí. Také každému na první pohled 

 připadá, chce-li porovnávati tvar epidotu se tvarem zoisitu, nutným 

 buď stavěti epidot délkou svisle, nebo zoisit délkou horizontálně dle 

 obvyklé polohy osy fr epidotu. 



Hmota zoisitu uznávána byla poslední dobou aspoň ponejvíce za 

 dimorfní, 18 ) ačkoli dimorfuosti této n. p. Hintze ještě r. 1890. ne- 

 uznával. 19 ) Zoisit čítán byl do soustavy kosočtverečné, epidot do 

 jednoklonné a uznávalo se, že některý epidot může míti i stejné che- 

 mické složení se zoisitem (srovn. klinozoisit Weinschenkův, opticky 

 positivní). Termier rozeznává r. 1898. zoisit dvojí (zoisit a a zoisit /3), 

 oba klade do soustavy trojklonné, epidot pak řadí spíše do soustavy 

 kosočterečnó nežli monosymmetrické. 



Měl jsem příležitost prohlížeti opticky dosud z hrubších zoisitu 

 pouze známý bélavý zoisit z Passeyru a Sterzingu v Tyrolsku, a ty 

 činí na mne přece jen dojem nerostu soustavy kosočtverečné. 



Buď jak buď, různost tvarů zoisitu a epidotu nedá se tuším 

 vysvětliti morfotropicky. Také přirovnávání číselných hodnot tvarů 

 epidotových a zoisitových dává sice resultáty interessantní, ale sotva 

 jest tu pravá analogie morfologická, neboť právě při dimorfních hmo- 

 tách vyskytuje se často vzájemná úhlová podobnost, jak též Broggeu 

 poznamenává. 20 ) Jest-li mysliti aspoň na dimorfuost — ne li na tri- 

 morfnost hmoty zde — tu bych porovnával zoisit a epidot než-li se 

 živci, 2l ) spíše poněkud 8 pyroxeny a amfiboly. 



Amfiboly a pyroxeny jsou jak známo, nerosty podobného složení 

 chemického, někdy snad i stejného. Amfiboly štípají se dle kosoúhlého 

 prismatu, jehož tupý úhel činí prům. asi 1 24 1 / 2 °, pyroxeny dle prismatu 

 téměř pravoúhlého, totiž na příčném průřezu úhly 87 u až 88° resp. 

 '.».'V neb 92° jevícího. Jednoklonné pyroxeny stavíme — stejně orien- 

 tujíce jich rovinu souměrnosti jak u jednokl. amfibolů — ostřejším 



f.O.T ukbmab h. L. Bipöcz: Beitrag zur Kenntnis s der Zoisits. Sitzungaber. 



(1. kais. akademie d. Wiss. Wien, Maihem.-uaturw. CI., 82, i, (ihsoi pag. 166 — 



ipii svrchu citovaný pag. h'j, 91, ;t2. - K. Wbinbohknk: uber Epidot 



Gboth's Zeil chrift tur Krystall. XX vi. 1896, pag. 166 a násl. — 



r 1 f.i:iiii.nA h viciiu citovanou, hlavnê na Btr. 18. Bepar. otisku, dále téhož 



une rariété de zoi ile. Bull, de la Société française de Minera 



/ r. 1898, Juin, lepar. ot. hlavné str, 20 "j-'i. 



lu- I . il. . i/.i : Handbuch der Mineralogie, II. dílu •.:. Běsit (z r. 1800), 

 Htr. 199 s 100. 



r.liu ( itovaném itr. 91 . 

 I', Quart; Tabell, i benicbt der Mineralien, 8. Auil. pag. 109. 



