6 XIX. Fr. Novotný: 



Jak patrno, jest to případ vyrovnání pozorování závislých. Řešíme 

 jej užitím neurčitých součinitelů t. zv. Jcorrelát. 



Jednotlivá pozorování F n V 2 V 8 mají však různou váhu 



pozorování, na př. p v p 2 p 8 > Jednotlivé váhy pozorování lze 



určiti takto. 



Označíme li střední chyby m 1? m 2 m 8 nivellačních tahů 



délky á i5 d 2 . . . d s a příslušné váhy pozorování p L , p 2 . . . p s , platí 

 srovnalost : 



— J_ • J_ • 1 



p x . p 2 . . . . : p s — 2 . 2 : 2 



m 1 m 2 m s 



Střední chyby určí se dle rovnice 



m =z + k . ^d ; 



přibývá totiž střední chyby v nivellaci v přímém poměru odmocniny 

 z délky nivellovaného tahu. Zákon tento platí za stejných okolností 

 (k stejné a stálé), při stejné délce visury v před i zpět. 



Vložíme-li za střední chyby příslušné hodnoty, obdržíme 



ft : *• : :p > = ¥T, : FT, : : WJ,' aneb 



p^Í^oW' pročež K = °' 39 



p-±--L- i— 1-33 



A ~ d, - 1-33 ' " i> 2 



ft = i = ö4r- » i = ' 90 



* 4 — <í 4 — 115 ' " j>, 



P >=Í = MŠ' » í = ' 88 



11 ! nor. 



A =-Ç = Ô : 90 1 " ft^ ' 90 



*ři-m' " p\ =(y66 



«-J--J- Í--1-42 



