Kdo hlásá pravdu: Kant či Lainarck a Mouge ? 



II. Zjevné účinky otravného učení Kantova u nás. 



Zatím však objevily se účinky otravného učení Kantova měrou 

 dosud nebývalou i v kruzích těch vzdělanců národa našeho českoslovan- 

 ského, kteří jsou v přední řadě povoláni, aby byli obránci jeho života 

 kulturního. Pochybovačům o potřebě práce mnou podniknuté, dána 

 netušené záhy pádná odpověď. 



Počátkem roku nového, kdy studie má byla do jazyka francouz- 

 ského přeložena, a já zaměstnán zpracováním dodatku, vyšel v měsíci 

 březnu na veřejnost objemný spis, dle titulu filosofický, sepsaný 

 proiěssureui fysiologie naší university, Františkem Marešem, který 

 chimérické učeni Kantovo velebí nejen jako podnes nepřekonané, 

 nýbrž jako dosud skálopevné, nedostižené, k němuž je nutný návrat, 

 má-li se vybřednouti ze stávajících „sporů o základné principy věde- 

 ckého poznání, na konci století XIX., odbornými vědeckými výzkumy 

 tak bohatého, s nebývalou živostí vystupujících." 8 ) 



Hlubokým zármutkem mne naplnilo, když jsem z líčení Marešova 

 poznal okolnosti, jimiž dán ku spisu podnět, a po bedlivém jeho 

 prozkoumáni uvažoval o následcích neblahého stavu, jaký tou osudnou 

 německou moderní scholastikou od Kanta k Nietzschkovj vypěstovanou 

 byl způsoben na naší universitě i mezi zástupci věd přírodních, 

 a zvláště o vlivu, jaký takové pseudo-idealní názory nutně míti 

 musejí na naši vznětlivou mládež studující. 



S úžasem a opravdovou lítostí jsem pozoroval na každé téměř 

 stránce, že spisovatel má sice nejlepší vůli ku provedení díla užiteč- 

 ného a silné vyvinuté sebevědomí, že kráčí cestou pravou, že však 

 o prostředcích, jimiž lidstvo od dob nejdávnějších docházelo poznám' 

 a vědění, o způsobu jeho vývoje, ani o vlastní podstatě sporu mezi 

 idealismem a realismem při řešení problému lidského poznání — jenž 

 se poprvé zřejmé objevil mezi následníky Sokratovými, Platonem a 

 Aristotelem nemá jasného ponětí, a že ani k poznání pravé pod- 

 staty Kantovi metafysiky nepronikl. Spor o vědecké principy znamená 

 dle názoru Mare&oví pokrok přírodní védy ze základu Desoartesova 

 a LocKBovit na základ Berkelbïôv, Eumeûv a Kantüv, jehož trans- 

 cendentálníra idealismem by pak byl nadobro rozřešen. 



[dealí n a réalisa v přírodní vèiè. Sepsal Dr. Fa, m mu , professor 

 ívhí<>i<. . inivei Ité. \ Praze, 1901. Nákladem knihkupectví Fr. flivaáce. 



