22 XXII. František Tilšer: 



Problém lidského poznání, který je v podstatě problémem uvědo- 

 mění ponenáhlého vývoje lidského ducha, čelí k uvědomění pokud jen 

 mošno jasnému vlastní zákonné činnosti člověka — což Rekové lako- 

 nicky vyznačili zlatým nadpisem nad vchodem do chrámu Apollonova 

 v Delfách : yvcbd-i aeavróv — poznej sama sebe. 



Úkolem problému druhého, problému kosmogonie či kosmického 

 vývoje je pátrati po způsobu tvoření a ponenáhlého vývoje všeho ve 

 vesmíru bytujícího, co člověk problémem prvním jako nezměnitelnými 

 zákony ovládané byl poznal — nabytí správného názoru světa. 



Kulturní historie nás seznamuje s celou řadou kosmogonií vy- 

 pěstovaných u národu věku starého. V nich připisováno tvoření všeho 

 bytujícího b)tostem vyšším, člověku podobným, které byly zároveň 

 jeho vládci, dobrodinci a učiteli ve všech oborech práce k životu 

 potřebné, které též samy vykonávaly, i ve všech oborech práce du- 

 chové — především naučily člověka mluviti, psáti a obrazy dělati.' 24 ) 



Všechny tyto pokusy o rozřešení problému kosmického vývoje 

 předpokládají však dosažený určitý stupeň kulturního vývoje člověka 

 věci vůkol sebe poznávajícího, vyšší stupeň řešení problému prvního. 

 Každá kosmogonie, ať připisuje tvoření všeho bytujícího několika 

 vyšším bytostem nebo jen jediné, rozmanitě nazývané, — polythei- 

 stická jako monotheistická, líčí člověka jako tvora pozemského, jímž 

 tvoření tellurické dosáhlo svého vyvrcholení a zakončení. Člověk 

 staven vůči veškerým tellurickým předmětům přírody jako tvor na- 

 daný mohutností poznávací, uvědomění svého vlastního bytí a konání 

 schopný a ponenáhlu k němu dospívající. Teprve za doby prvních 

 kosmologů řeckých bylo poznáno, že člověk u svém vývoji ze stavu 

 neuvědomělého k uvědomění potřeboval doby dlouhé, blíže neurči- 

 telné; avšak i potom veliká práce uvědomělého konání a poznávání 

 věcí vůkol v prostoru bytujících musila býti vykonána, než sobě — 

 poznav neměnitelnou zákonitost ve všem pozorovaném — položil 

 otázky, co je poslední příčinou toho, co pozoruji, jak vznikly věci po- 

 zorované, jak se vyvíjejí a proměňují, co znamená jejich zanikání, kdo 

 je původcem všeho pozorovaného a poznaného dění zákonného, co je 

 člověk sám a co konečným jeho cílem, jaký smysl má jeho Šití? 



M ) Uvádíme jen kosmogonii starých Egypťanů poznanou z rozluštěných 

 papyrů t. zv. knihy mrtvých, jejíž výkladem se všichni novější cgyptologové zaměst- 

 návají, velmi podobnou v mnohých základních myšlenkách kosmogonii mosaické. 



Vide: Handbuch der gesammten aegyptischen Alterthumskunde. Vierter 

 Theil: Die Literatur der alten Aegypter an Beispielen erklärt und erläutert 

 roň Dr. Mas Uhlemann. Leipzig, 1858. Verlag von Otto Wigand. — Str. 152—176. 





