Kdo hlásá pravdu: Kant či Lamarek a Monge V 29 



dodatky ku svému spisu, z nichž je patrno, že užil Kant k vypracování 

 své kosmogonie ideí professora Wrighta z Durhamu, o uichž se do- 

 zvěděl ze Zpráv Hamburských roku 1751. Kast sám doznává, že ne- 

 může bezpečně určiti hrauice mezi systémem pana Wrighta a svým, 

 v čem jeho spis jen napodobil aneb dále provedl. Také přiznává 

 podobnost své théorie s kosmogonií Lukretioyou, a jeho předchůdců, 

 EriKuiiovor, Leukippovoti a Demokritovou, vytýká rozdíl jen v tom, 

 že jmenovaní učitelé mechanické kosmogonie všechen pořádek v pří- 

 rodě jen pouhé náhodě připisovali, kdežto on jej hledá v zákonech. 

 Avšak už Demokritos učil, že nic se neděje náhodou, nýbrž každá 

 událost má svou příčinu, z níž nutně musí následovati. — Lukretius 

 pak nebyl kosmologem, nýbrž opěval jen svou básní „De rerum 

 natura" výsledky prací kosmologů řeckých, zejména Demokritových. 

 Vědecká hodnota Kantovy kosmogonie byla po zásluze oceuěua 

 v<» Öettingehem. Struve ve výroku námi uvedeném praví, že podnik 

 Kantův je příliš odvážný pro lidského ducha, tím smělejší však byl 

 u Kanta, když neznal ani základních zákonů přírodních, tělesa hmotná 

 tétturická ovládajících, ani si jasně neuvědoměl nejprvotnější základní 

 podmínky všeho lidského poznávání vůbec, které už byly známy řeckým, 

 slavným filosofům, Sokratovi, Demokbitovi, Platonovi i Aristotelovi. 



V téže době, kdy protestantský extheolog, kandidát docentury 

 university Kralovecké. blouznil o theorii nebes, kterou chtěl „odkrýti 

 to systematické, co spojuje ty velké členy stvoření v celém obvodu ne- 



nosti, a vyvoditi utváření těles světových samých i vznik jejich 

 pohybu : prvotního stava přírody dle zákonu mechaniky" pokouší se 

 reorganisator berlínské Akademie véd, velikán nauk mathematických 

 a přírodních, Leonard Euler, o poznání zákonu, které ovládají formu 

 nejjednodušších ťellurických těles přírody, jejichž meze jsou utvo- 

 řeny rovnými sténánu, přímými hranami a úhly tělesovými — těles 

 hmotných polyedrických, mnohostěnů. 



K i mluví o celém obvodu (!) nekonečnosti — Euler o obvodu 

 ,,, (rody "/' ité vym< zených : l\ \ m <> nejjednodušších tčlesích bytujících, 

 mají formu kulatou - Euler uznává za tělesa formy nejjednodušší 

 tělesa polyedrická, totiž taková, jichž zákonnitost snáze můžeme p<> 

 znáti, a která dříve byla \ přírodě utvořena jako tělesa praeorganická 

 v kůře zemské, než všechna tělesa organická, rostliny a živočichové, 

 h nichž form) oblé se vyskytuji a která na povrchu zemské půdy, 

 v atmosféře a ve vodách u vývoji bytostí tellurických následovala, 

 nebol k rastu a vývoji svému tvornin praeorganických potřebovala. 



