g XXV. Josef Hanuš: 



roztoku bromového; vyžadujeť se, by dosaženo bylo konstantních vý- 

 sledků delší doby styku s olejem neb tukem — od 2 až do 24 hodin 

 — dle toho, mnoholi a které nenasycené kyseliny zkoušená látka 

 obsahuje: proto se předpisuje pro tuky a oleje s nižším číslem jo- 

 dovým 2 až 4hodinná doba addiční, pro vysoce nenasycené 12 až 24 

 hodinná. 



Záhy pozorováno, že hodnota Hüblova roztoku se časem mění. 

 Změna titru za jeden den jest již tak značná, že analytické údaje, 

 třeba-li k jich vyšetření delšího styku roztoku s olejem, činí nespráv- 

 nými; roztoky měsíc staré ztrácejí na své hodnotě tolik, že nutno až 

 dvojnásobné množství roztoku použíti, aby výsledky odpovídaly oněm 

 nalezeným při použití roztoku čerstvého. 



Vzhledem k těmto vadám Hüblova roztoku : stálému klesání hodnoty 

 a poměrně dlouhé době addiční, navrhována k jich odstranění v prvém 

 případu změna rozpustidla, v druhém pak nahrazovány samotné účinné 

 látky: jod a chlorid rtutnatý, jinými účinnějšími. Stálost roztoku do- 

 cíliti se hodlala záměnou ethylalkoholu za methylalkohol, octan ethyl- 

 natý, sírouhlík, benzol atd., čimž však dosaženo jen nepatrných výhod ; 

 až konečně po návrhu Wallerově : aby se k roztoku Hüblovu přičinil 

 určitý objem konc. kyseliny solné, případně nasytil se suchým plynným 

 chlorovodíkem, setkala se snaha tato s dobrým výsledkem ; získán 

 roztok, titr během několika měsíců pouze o 10°/ se měnící. Řešení otázky 

 o stálosti roztoku Hüblova přeneseno na jiné pole, jakmile Wus**) přesně 

 vysvětlil reakce stávající jednak při přípravě roztoku, jednak během 

 delšího stání a při addici. Hübl sám ohledně addice podotýká, že se 

 tvoří působením roztoku jím navrženého v nenasycené sloučeniny jod- 

 chlorderivaty. J. Ephraim ***) odůvodňuje reakci tuto tím, že vzniká 

 v Hublově roztoku jodmonochlorid, který co takový v molekuly nena- 

 sycených kyselin se ukládá; na základě toho odporučuje k určování 

 jodového čísla místo starého roztoku roztok jodmonochloridu v ethyl- 

 alkoholu; roztok však, přihlížeje k stálosti, nikterak nezadá roztoku 

 Hüblovu. Myšlenku Ephraimovu propracoval hloub Wus a podařilo se 

 mu na základě pozorování připraviti roztok, vyhovující oběma výše 

 uvedeným podmínkám. Bére taktéž jodmonochlorid, který ale rozpouští 

 v ledové kyselině octové: roztok působí okamžitě a jest v prvých dvou 



*) Dingl. polyt. Journal, sv. 253, str. 281. 



**) Ztsch. f. angw. Ch. 1898. 291 až 293, Berl. Ber. 1898. 31, 750 až 752. 

 ***) Ztsch. f. angwdte. Chemie 1896. 254. 



