4 XXVI. Emil Votoček: 



není pravděpodobná vzhledem k tomu, že floroglucin dle pozorování 

 našich s hydrolem za přítomnosti konc. kyseliny solné nevchází 

 v reakci; nejspíše zabraňuje kondensaci sousedství vodíka s dvěma 

 hydroxyly. 



Konstituci leukozásady z hydrolu a pyrogallolu nebylo lze na- 

 značným spůsobem kontrolovati, jelikož pyrogallolaldehyd s dimethyl- 

 anilinem dle našich pokusů nezdá se kondensovati. 



Při reakci mezi hydrolem a /9-naftolem lze uzavírati toliko to, 

 že kondensace míjí sousední «-polohu, jeť produkt z /9-naftolmethylalu 

 a dimethylanilinu 



OH 



rozdílný od leukobase hydrolové. Tato skýtá oxydací barvivo špinavě 

 modré, ona krásně violové. 



Rovněž při kondensaci hydrolu s fenol ethery nemusí alkoxyl 

 zaujmouti parapolohu; vyplývá to z fakta, že produkty z hydrolu 

 a aoisolu a anisaldehydu s dimethylanilinem nejsou totožný; prvý 

 taje při 155° a oxyduje se v barvivo modrozelené, přecházející účinkem 

 alkalií ve violeť, kdežto druhá leukobase má konstantní bod tání 106° 

 a dává stejně oxydována barvivo čistě zelené, žíravinami se neměnící. 

 Podobně jest tomu i u fenetolu, i zde deriváty hydrolový a p-ethoxy- 

 benzaldehydový jsou různý. 



Při kondensaci guajakolu s hydrolem opět hydroxyl vstupuje 

 do parapolohy: 



= C— / y OH 

 OCH 3 



neboť získaná leukobase jest v každém ohledu identická s tou ; kterouž 

 svého času Fischer byl připravil z vanilinu a dimethylanilinu. 



II. Zavedení více nežli jednoho hydroxylu do molekuly můie smě- 

 niti barvu látky matečné (zeleni malachitové) až ve violovou, však vliv 

 ten závisí na dvou činitelích zároveň, totiž vzájemné poloze hydroxylu 



