4 XXVIII. E. Mencl: 



math. -přírodověd. XX. str. 3.) uvedenému, že by anastomosy vznikly 

 vysláním výběžku z buňky jedné proti druhé, a zvláště proti náhledům 

 takovým, které prohlašují spojení gangliových buněk za čistě nervové 

 (Held). 



Zjev právě popsaný vytýkám jen co zajímavé curiosum, jež zů- 

 stane asi osamoceno. 



Budiž mi dále dovoleno pronésti svůj názor ve sporu stran sou- 

 vislosti kapillar a buněk gangliových. V tom ohledu souhlasím úplně 

 s Gartenem (Die Veränderungen in den Ganglienzellen des elektri- 

 schen Lappens der Zitterrochen nach der Durchschneidung der aus 

 ihm entspringenden Nerven. Arch. f. Anat. u. Physiol. Anat. Abtheil. 

 1900. Heft 3/4.), který popírá, že by vnikaly celé kličky kapillar 

 do buňky a praví: . . . man findet nich selten Capillaren, welche, 

 dem Zellleib dicht anliegend, diesen einbuchten und oft geradezu 

 von 2 Protoplasmafortsätzen umklammert verden. Diese Lage glaube 

 ich aber noch nicht als intracelluläre bezeichnen zu können." V této 

 věci shodují se moje pozorování, kde jsem viděl často, že kapillara 

 přikládá se k buňce, anebo naopak, kde zase buňka vysílá výběžek, 

 jenž tangiruje na kapillaru, úplně s pozorováním Gartenovým, zrovna 

 tak jako se shodují proti Rhodemu v záležitosti vztahů mezi neuroglií 

 a gangliovými buňkami. 



Na obr. 7. znázornil jsem věc, na kterou pouze upozorním, 

 protože mi nebylo možno blíže ji prostudovati a která zasluhuje, aby 

 se jí věnovala pozornost zcela zvlášť; na svých praeparatech, pokud 

 byly barveny Heidenhainovým železitým haematoxylinem, a pak na 

 jednom praeparatu methylenovou modří barveném a mně laskavě 

 p. doc. dr. Studničkou zapůjčeném zjistil jsem, že po celé ploše lobi 

 electrici táhne se něžná síť, jejíž vlákna byla silně varikosní. Zbar- 

 vením lišila se tato síť od svého okolí úplně a vypadala jen jako 

 nadechnuta na řezu. Síť tato vyniká úplně jen na některých místech; 

 na jiných mizí, což ale vysvětliti se dá bezpečně přílišnou subtil- 

 ností tohoto útvaru. Možnost toho, že by se tu jednalo o artefakt, je 

 vyloučena. 



Zmnožení nucleolů je věc u gangliových buněk známá a obyčejná 

 a nezmiňoval bych se o ní, kdyby z celé řady praeparátů nebyla se 

 vyskytla zase jen u jediného individua a to tak pravidelně, že byly 

 v menšině buňky s jedním nucleolem. Počet jejich kolísal mezi dvěma 

 až čtyřmi v každém jádru, a jeden z nich velikostí vynikal vždy nad 

 ostatní. Jinak větší váhy tomu nepřikládám. 



