2 XXIX. Jan Jos. Daněk: 



Na severozápadním úbočí „Šibeničního vrchu" založeno jest tré 

 menších lomů v rule, jejíž směr jest tu dílem SZ — JV a úklon na 

 S V dosti plochý; dílem směr VSV- — ZJZ a sklon na SSZ. V jednom 

 z lomů přišli na žílu granitového porfyru mocnosti as 5 m. 



Úkolem tohoto pojednání jest vypsati mikroskopickou povahu 

 porfyru a typických ukázek okolních hornin. 



9. O žulovém porfyru. 



Porfyr vyplňuje puklinu, kteráž jde částečně souhlasně s vrst- 

 vením ruly, částečně odchylně a v nadloží jeví skluznou plochu. Zře- 

 telných kontaktních účinků nelze v jejím sousedství pozorovati. Sou- 

 sední, vápenatá vrstva rulová jest poněkud křemitá, ale příčinu zjevu 

 toho nelze poznati. 



Porfyr jest barvy šedé poněkud do modravá a stává se vě- 

 tráním zelenavě šedým; tuhosti jest značné. Základní hmota jest při 

 kraji vzhledu celistvého a v ní patrný hlavně drobné vrostlice živce, 

 poněkud i chloritové skupinky, oboje průměrně asi 1 mm veliké; dál od 

 kraje jest základní hmota napohled velmi jemnozrnná se vrostlicemi živce, 

 chloritu, porůznu křemene a proměněného kordieritu, jež 1 1: ] 2 až 2 mm 

 neb i něco málo značnější velikosti dosahují. Chloritové šupinky vznikly 

 přeměnou biotitu. Porfyrický sloh zvětráním stává se zřetelnějším, 

 když světlejší vrostlice rozkladem zakalené silněji vystupují v základní 

 hmotě. Rozpukáván jest nepravidelně, nejvíce však napříč ku svému 

 směru. Hustota stanovena byla: 2'65, což jest číslo přináležející do 

 blízkosti hmoty mnohých žulových porfyru. 



Mikroskopem sezná se, že součástkami hlavními jsou : živce, 

 hlavně Orthoklas, křemen a biotit. 



Akcessorickými jsou: kordierit, granát, titanit, sloupkovitý apatit, 

 manganity epidot, zirkon, rudní zrnéčka a druhotný vápenec. 



Biotitu jest resp. bylo nejméně ze hlavních součástek, křemene 

 přibližně asi tolik jako živce. 



Základní hmota složena jest z alkalického živce (hl. orthoklasu) 

 a křemene, jež tvoří mikropegmatický srůst; jim přimíseno něco 

 drobného biotitu, většinou na chlorit přeměněného. Dle Rosenbuschova 

 názvosloví byla by struktura její nazvána granofyrickou. 



Ze živců porfyrický vyloučených vyniká orthoklas, jenž vůbec činí 

 přes tři čtvrtiny celé hmoty živcové; dále zastoupen jest poněkud mřížko- 

 vaný mikroklin a místy objevuje se též kyselý plagioklas (i albit). 



