

O žulovém porfyru a rule ze Šibeničního vrchu u Sušice. 



Na orthoklasových vrostlicích převládá postranní pinakoida prisma, 

 pročež příčný průřez jest 6boký; ostatně bývá též vyvinut basický 

 pinakoid a Poo . Hrany mezi basickým pinakoidem a pinakoidem po- 

 stranním otupuje u orthoklasu úzké 2 Poo. 



Plagioklasy mají podobný vývoj. Orthoklas bývá dvojčatěn dle 

 karlovarského zákona, plagioklas dle zákona albitového. Také někdy 

 Orthoklas bývá krajem srostlý 8 plagioklasem nebo obsahuje — byt 

 i zřídka — vsunuté lamely plagioklasové, poměrně úzké. Některé 

 orthoklasové krystalky srůstají spolu též šikmo, leč zákon srůstu ne- 

 bylo lze s jistotou definovati. 



Hmota živců jest velmi málo zachována, největším dílem jest 

 zakalena a přeměněna. I ve zbytcích poměrně nejzachovalejších ob- 

 saženo jest hojně drobných pórů s kapičkami čiré tekutiny, ponejvíce 

 nejspíše vodnaté ; byť i něco bylo původních uzavřenin, přece lze dle 

 zakalení hmoty souditi, že většina jich jest pozdějšího původu. Zákal 

 vzniká od kalného prášku, jenž hlavním dílem pochází snad již ze 

 samé hmoty živcové, jakožto počátek přeměny její. Místem spatřiti 

 lze také ojedinělé šupinky muskovitové. jež bylo by lze snadno poklá- 

 dati za původní uzavřeniny živcové, kdyby počet jich s rostoucím 

 rozkladem se nezvětšoval, nebot ponejvíce není patrno žádné spojení 

 s okolím živcového krystalu nějakými puklinami , nýbrž ojedinělé 

 šupinky řečené bývají na pohled úplně objaty živcovou hmotou. 

 V živcové hmotě spatřiti lze též drobné šupinky chloritové, někde 

 i poněkud zarostlé lnpénky chloritové, přeměněný to biotit částečně pů- 

 vodně zde vrostlý, pak i přistěhovaný z okolí, někdy též i krystalek 

 zirkonu. Četuéjší lupénky muskovitové vznikající zřetelně přeměnou 

 živen řadí se místem nepravidelně, místem však na aggregaty struk- 

 tury iníížkovité. V nejrozloženějších živcích spatřuje se jemně šupin - 

 kovitý, kalný kaolin jakožto poslední stadium přeměny živcové a 

 z uspořádání jeho lze poznati, l>yly-li původní krystalky jednoduchý či 

 zdvoj čatény. Celkový zákal má barvu bělavou do Šeda, málokde je 

 hnědavá Btopa prášku hydroxydu železa. 



Porfyricky vyloučený křemen činí še.stiboké jehlance neb i zrna 

 i ii částečně idiomorfaě omezená, někdy všelijak vykrajovaná eho- 

 botoatými záhyby, do nichž zasahuje okolní základní hmota. Mívá 

 drobné póry rozmanitých obrysů, naplněné čirou tekutinou a plynem; 

 tyto póry jsou bud porůznu roztroušeny nebo četněji seskupeny 

 v hromádky a řádky, skupiny poslednějšího druhu lze považovati čá- 

 ně za druhotně vzniklé; z prvnějších však jsou některé zřejmě 

 pfivodní, zvláště ty, jejichž obrysy jsou omezeny negativné krystalo- 



