24 XXIX. Jan Jps. Daněk: 



jest jen následkem současného spojování příslušných molekul, to jest: 

 struktura horniny jeví spíše charaktery náhlého krystalování nežli 

 sukcessivního vývoje z magmatu. 



E) Vápenatá rula. 



Vápenaté vrstvy rulové vyznačeny jsou přítomností vápence, jsou 

 bělavější a šumí s kyselinou solnou; pozorují-li se však mikroskopem, 

 shledá se příbuznost hlavně s pyroxenickou rulou vrstev zdejších. 



Vápenatá rula obsahuje jakožto součástky kromě vápence a do- 

 lomitu též bledě zelenavý, diopsidovitý pyroxen,, bledě hnědý biotit, 

 něco mikroklinu a i stopu orthoklasu, snad též albitu, něco křemene, 

 ostatně roztroušena jsou ještě zrnka titanitu, málo světlé slídy; vzácně 

 objevují se jehličky zelenavého apatitu a něco drobounkých zrnéček 

 železné rudy, jež náležejí hlavně haematitu a hnědeli; tato však činí 

 místem zřetelně pseudomorfosy po nerostu regulárně krystalovaném 

 a to bud po magnetitu nebo snad po pyritu. 



Struktura jest rovnoběžná a vrstevnatá, zrno na pohled drobné. 

 V tenkém výbruse dle plochy břidličnatosti pořízeném, lze zříti zcela 

 uepravidelnou směs nerostů svrchu jmenovaných; v malých partiích 

 rozmanitého tvaru převládá tu poněkud bud: vápenec nebo pyroxen aneb 

 biotit. V příčném řezu jest však rovnoběžný sloh dobře znatelným 

 a vyniká hlavně přispěním biotitu, jehožto příměs skytá proužky 

 nabnědle zbarvené mezi bělavými proužky, hlavně z vápence a pyro- 

 xenu složenými. 



Rozměry hlavních součástek horniny v mikroskopu jsou: zrnka 

 vápence (měřeno mezi kříženými nikoly) dosahují velikosti Ol mm 

 až 05 mm; zrnka pyroxenu 01 až 1*1 mm; lupénky biotitu ponejvíce 

 jsou velikosti kolem 0*1 mm, avšak sporadicky dosahují 05 mm 

 velikosti. Akcessorické součástky jsou velmi drobných rozměrů. 



Vápenec jest všecek krystalický a činí hranatá zrna, jejichž 

 obrysy, ač poněkud oblé, nezřídka ve průřezech poněkud při- 

 bližují se průřezům klence; z čehož lze odvoditi, že jest zřejmá 

 tendence k vyvinutí klencovému. Mnohá zrnka jsou mnohočetně složena, 

 větší část však spoře lamelována nebo jednoduchá. I lze z toho souditi 

 na povahu dolomitickou. 16 ) 



ie ) H. Rosenbusch: „Elemente der Gesteinslehre." Stuttgart r. 1898. 



Srovn. Dr. Jin. L. Barvíh: Příspěvek ku posouzení původu ruly od hradu 

 Husy a svoru od Eisensteinn. (Věstník král. české Spol. nauk, r. 1898, č. III., 

 Str. -i. V 



