O dvou minetách a žule z okolí Jílového. 5 



jest uprostřed. Hojné nepravidelné rozpukání balvanité orientováno 

 jest celkem rovnoběžně ku směru žíly. Tato má krajní omezení dosti 

 rovné, bez apophys; ani zde kontaktní účinky v hornině břidličnaté 

 nejsou patrný, a žíla minety není provázena žádným žilováním v sousedství. 

 Dlužno podotknouti, že žíla na celém povrchu jest silně zvětralá, což 

 příčinu svou má ve snadné porušitelnosti slídnaté horniny této. 



O něco nížeji ve stráni, v úhlu ostrožny při pravé straně ústí 

 potoka Studeného mění žíla poněkud svůj směr ; tu míří asi na stavení 

 blízkého mlýna, nejde tu však již směrem svislým, nýbrž uklání se 

 příkře k SV. 



Poněvadž tmavé partie žuly žatnpašské obsahují velmi mnoho 

 amfibolu, a z uvedených minet jedna amfibol jakožto hlavní součást 

 má, druhá jest naopak amfibolu prosta, byl pokus učiněn, seznati 

 mikroskopicky i jiné příbuzné vlastnosti těchto tří hornin. 



I. Mineta od Studeného. 



Jest to hornina barvy šedohnědé, spíše světlejší nežli temnější, 

 zřetelně porfyrická. V základuí hmotě hnědošedé barvy, velmi jemuo- 

 zniné, vtroušeny jsou ponejvíce 1 — 2 mm : zřídka až na 4 mm velké 

 lupénky tmavohnědé slídy, často krystalograficky omezené; 



V tenkém výbruse lze rozeznati pouhým okem krom zmíněných 

 tabulek červenavé slídy i něco čirých zrnek pyroxenu a zelené 

 hmoty serpentinové. Součástky hmoty základní rozpoznati lze teprve 

 mikroskopem; a jsou to: z velkého dílu živce, lupénky biotitu a čirá 

 zrnka augitu. Sem taní vtroušena individua iddingsitu barvy zelené. 



Z vtioušenin jest biotit nejhojněji přítomen, méně často augit, 

 nejméně pseudomorfosy iddingsitu; v basi pak převládají místy bio- 

 titové šupinky, místy lištičky živcové. 



Struktura horniny jot bolokry stali cky porfyrická; součástky 

 hmoty základní pak vyvinuly jsou nestejné; jehličky augitu jsou 

 blízky krystalickému omezeni, šupinky biotitu a zrnka živce omezeny 

 [sou allotriomorfné. 



Biotit j*'st ve výbruse bledé zbarven, nabnédlý s tonem do čer- 

 Venava, le |>0 kraji silné hnědý, při Čemž na mnohých krysta- 



lecfa bývá vidéti jemné, koncentrické zonální čárkování poblíže kraje, 

 asi rovnoběžné -> postranním omezením. Pleochroismus jest spojen 

 ponejvíce • nevelkou absorbcí, této přibývá vsak s intensitou zbarvení; 

 úzké průřezy biotitu jsou pro chvéní: 



