IQ XXX. Vojtěch Rosický: 



v biotitu. Hodnota y-a u iddingsitu zdá se býti větši nežli u pyroxenu, 

 blízká téže hodnotě zdejšího biotitu. 



Serpentin, vznikající z iddingsitu jest poněkud bledé barvy 

 a slohu jemně šupinkovitého či lupénkovitého. Šupinky jeho jsou slabě 

 pleochroické : pro chvění rovnoběžně k o P mají zřetelnější ton zelenavý, 

 pro chvění J_ k o P jsou světlejší; délka úzkých průřezů jest opticky 

 positivní. Serpentinu přimíseno bývá často něco nahnědlého prášku 

 limonitového a bělavého, snad uhličitanům zemin náležícího. Šupinky 

 serpentinové z iddingsitu vznikající jsou jemnější a pravidelněji 

 seřazeny, nežli vidíme na serpentinu přímo z olivinu vznikajícím. 

 Vznikající šupinky serpentinu staví se často kolmo na štěpné plochy 

 iddingsitu. 



Rud jest nápadně málo, pouze něco arsenopyritu, jevícího ve 

 světle napadajícím žlutavě bělostnou barvu, snad i něco pyritu, a něco 

 železné slídy. Rudy tyto přicházejí pak hlavno v biotitu, kde bývají 

 uloženy v řádcích rovnoběžně k o P. 



Apatit přichází po většině jen jakožto uzavřenina bud" v podobě 

 dlouhých, úzkých tyčinek či tlustších a kratších, hojně dle oP roz- 

 pukaných sloupků. Vyvinut jest i samostatně v hmotě základní. 



Velmi ojediněle nalezen titanit a rutil. 



Ve hmotě základní živec činí allotriomorfní zrnka místem toliko 

 0*3 — O05 mm drobná, mezi nimiž pyroxen klesá až na jehlice s délkou 

 pouze 0"03 mm, jinde jest živec větší, Ol — 02 mm, tu však jehličky 

 pyroxenové dosahují 01 mm délky, šupinky biotitu pak 0*03— O08 mm; 

 apatitové jehlice obnášejí v základní hmotě kol 1 j i mm délky. 



Hornina jeví tudíž po dvou generacích pyroxenu a biotitu, a po 

 jedné generaci olivinu vtroušeného a živce ve hmotě základní. 



Ze součástek horniny lze považovati za nejstarší apatit, jenž 

 objevuje se ve všech ostatních minerálech porůznu uzavřen, snad 

 i vzácná zrnka rudní jsou s apatitem stejného stáří. Z hlavních sou- 

 částek byl nejstarším olivin, jenž neuzavíral žádné jiné součástky 

 krom apatitu, a jenž omezen býval téměř idiomorfně a obklopen někdy 

 lupénky biotitovými, neb přirůstala naň některá vrostlice pyroxenová. 



Po vývoji olivinu následoval tedy vývoj biotitu a pyroxenu, jenž 

 dél se z prvu v hmotě tekuté, kde obojí nerosty mohly se vyvinouti 

 idiomorfně, posléze však začal již vývoj hmoty základní, a tu přestaly 

 růsti vtroušeniny biotitové v konturách nerovných, poslední pak py- 

 roxeny obdržely četné záhyby laločnaté nebo vykrystalovaly aggre- 

 gatně. 



