O dvou minetách a žule z okolí Jílového. 13 



Radní zrnko zjištěno většinou jakožto bělavý arsenopyrit, částečně 

 jakožto pyrit a snad i magnetit. 



Amfibol má ve výbruse barvu hnědou, poněkud do červenava, 

 tonu nápadně podobného barvě biotitu. 



Jest silně pleochroický: pro chvění || c jeví barvu tmavohnědou 

 do červenava, s dosti silnou absorber, J_ c jest bledě hnědý, světlý 

 s tonem též poněkud do červenava. Největší úchylka zhášení nalezena 

 asi 19°; optický charakter jeho jest negativní. Úhel os optických jest 

 veliký, disperse q < v. Střední hodnota lomu amfibolu tohoto jest 

 menší nežli u pyroxenu, menší tudíž nežli 1*69. 



Dvojlomy y-ß, ß — « jsou celkem sobě blízky, neliší se mnoho 

 od ê — oj křemene a blíží se tudíž hodnotám amfibolu obecného; 

 hodnota však y a jest menší, nežli v obyčejném amfibolu, upomíná 

 spíše na některý barkevikit, pročež dlužno tento amfibol klásti mezi 

 obecný amf. a barkevikit, čili považovati jej za amfibol titanem po- 

 měrné bohatý, od basaltického dvoj lomem y — « značně vzdálený. 



Vyvinut jest v individuích podoby dlouhých, tenkých sloupků, 

 duem větších, dosahujících délky kolem 0*4 až 0*7 mm, a šířky kolem 

 0*12 až jen 0*04 mm, dílem kratších, jen asi 01 až 0*3 mm dlouhých, 

 mnohem tenších (O'Ol mm). 



V pásmu hranolovém bývají sloupky idiomorfně vyvinuty, jsouce 

 dosti stejnoměrné omezeny plochami hranolu a klinopinakoidu, nahoře 

 pak častěji končí nerovně, vybíhajíce v jednu či v několik tenkých 

 jehlic; hlavně jen širší sloupky mívají i ukončující krystalové plochy 

 vyvinuty, totiž Pa o P. Amfibol tento bývá nejčastěji jednoduchý, 

 málo kdy dvojčatéu dle oo P oo. Větší individua jevívají někdy při 

 kraji zonální změnu intensity barevné. Příčné průřezy mají štěpné 

 trhliny dle prismatu amfibolového orientované aspoň ve sloupcích včt- 

 Uch vyvinuté, leč povahy nedokonalé, že upomínají právě spíše na 

 jakkost trhlin v pyroxenech. Ostatně jsou sloupky amfibolové hojně 

 i na přič rozpukány a díly jejich místem též od sebe poněkud od- 

 děleny, COŽ stalo se patrné ještě v poněkud tekutém magmatu, před 

 úplným jeho utuhnutím, Póry a uzavřeninami drobnými jest amfibol 

 ehnd. V oněch bývá výplní čirá tekutina s plynem, tyto jsou bud 

 nějaká jehlička apatitu, či rudní zrnka, leč obojí vzácně. Působením 

 itmosferilií amfibol Bezelená. 



Pyroxen jest vzhledem 8vým analogický onomu z pyroxenické 

 minety zdejSí, jsa ponejvíce čirý, někdy arci Blabounce nažloutlý 

 a nazelenalý, a vyskytuje se i zde v podobě jemných stébel a jehlic. 

 Omezení jeho bývá nedokonalejší nežli v minete předešlé, a ačkoli se 



