O dvou ruiuetáeh a žule z okolí Jílového. 15 



titové. Porůznu lze nalézti i žlutavé zrnko epidotu, leč nejspíše 

 druhotného původu. 



Kromě jmenovaných součástek jest v hornině dosti rozšířen 

 ještě kalný, zelený serpentin slohu jemně šupinkovitého v partiích 

 rozmanitých obrysů. Často nesnadno se domysliti významu minerálu 

 toho, jsou však i partie, u nichž jest zřetelno ve struktuře okolní 

 hmoty, jak seřazení součástek této řídí se obrysy nynější skupiny 

 serpentinové, a lze tudíž souditi, že serpentin zastupuje zde nějaký 

 starší nerost, alespoň starší nežli živce, možná však i starší nežli 

 všechny hlavní součástky horniny, a jsou místa, kde možno souditi 

 na někdejší olivín, hlavně dle podobnosti struktury serpentinových 

 skupin takových se skupiuami některými téhož nerostu v minete 

 od Studeného. 11 ) 



Původního kiemvne hornina má velmi málo. Křemen tento jest 

 čirý omezení allotriomorfního, jež zřetelně řídí se obrysy sousedních, 

 idiomorfně vyvinutých nerostů, na příklad živců. V pórech svých 

 uzavírá čirou tekutinu a plyn. 



Hornina právě popsaná jest nerostným složením svým středem 

 mezi minetou a vogesitem, přecházejíc tam, kde amfibol převládá 

 množstvím nad biotit spíše na vogesit, kde však biotit převládá nad 

 amfibol, spíše na minetu. 



O postupu vývoje horniny lze usouditi ze vzájemného místního 

 poměru hlavních součástek, že nejstaršími vyloučeninami byly nej- 

 spíše olivin a pyroxeu, pak nastala doba vývoje amfibolu a biotitu, 

 a po nich krystalovaly živce. Z nerostů řečených vyvinovala se vždy 

 vetší a silnější individua poněkud dříve nežli individua slabší, jakož 

 lze pozorovati zvláště na tu a tam se vyskytujících drusovitých 

 skupinkách krátkých stébel a jehliček pjroxenových, jež uzavírají 

 v sobe již něco amfibolu, čímž stává se patrno, že vývoj oněch při- 

 padal již pravděpodobně do začátku periody vývoje amfibolového. 

 Živce representuji ponejvíce zbytek magmatu po vykrystalování 

 ostatních minerálů právě jmenovaných, a jen místem zbylo ještě 

 magma poněkud kyselejší, z něhož vytvořením živců vyloučen byl 

 křemen jakožto nejposlednější. 



O rudách akcessorických lze přijati, že nějakým dílem vyvinuly 

 »e a^i před pyroxeny, než pro mul«'' jich množství nelze dalších kom- 

 binací 6ínítí. U apatitu jest nápadno, že nejhojnější jest právě 



") Boudé ili'' li. li" BRBUBom (Mikroskopische Physíographie der massigen 

 Betteine, II. aufläge, 2. Theil 1896, pag. 520—621) v amfibolickýcli minetách 

 olivín přichází asi relmi rzácuó. 



