16 XXX. Vojtěch Kosický: 



v živcích, málo v biotitech, vzácný v amfibolech, a v pyroxenech 

 téměř snad se nevyskytuje. I není nemožno, že by snad hlavní doba 

 krystalační pro apatit připadala do blízkosti živcové krystalace, t j. 

 malounko před tuto. 



Hornina tato jest tedy význačná : 



1. Jakožto hornina přechodní mezi vogesitem a minetou, zá- 

 roveň pak, jsouc plagioklasem dosti bohatá, mezi minetou a ker- 

 zantitem. 



2. Příbuzenstvím svým s blízkou minetou od Studeného, svrchu 

 popsanou, hlavně povahou biotitů i pyroxenů, částečně i látkovou 

 povahou živců a výskytem olivinu, byt i jen akcessorického. 



3. Liší se od oné minety augitické výskytem hnědého amfibolu 

 a strukturou téměř panidiomorfně zrnitou. 



4. Od obyčejných minet amfibolických liší se hlavně tím, že 

 obsahuje serpentin po olivinu, jenž v amfiboliBkých minetách se ne- 

 vyskytuje. Snad právě poukazuje přítomnost pseudomorfos po olivinu 

 a přítomnost pyroxenu na to, že původní krystklační poměry horniny 

 směřovaly spíše k vytvoření augitické minety/ 'nežli horniny amfibol 

 obsahující, zvláště když amfibol vzhledem svým velmi upomíná na 

 sdružený biotit. 



5. Význačná jest i přítomnost hojného křemene cizího původu, 

 jakéhož předešlá mineta neobsahuje. 



O cizím křemení v minete od Zampachu. 



Křemen ten, v hornině uzavřený, činí zrnka dílem makrosko- 

 picky (od 08 mm do 0*5 mm), většinou však teprve mikroskopicky 

 patrná. Jsou laločnatě omezená, kalného vzhledu. V průřezech vý- 

 brusu jeví obyčejně zakalenější okraj, leč jádro méně zakalené, až 

 skoro čiré. Z některých míst obsahuje výbrus drobných zrnek křemene 

 nápadně mnoho. Mikroskopem sezná se, že obrysy jsou dílem hruběji 

 dílem jemněji laločnaty, buď vlnivě neb okrouhle, s výběžky podoby 

 malých kuželů, jež na příčném průřezu skytají plochu kruhovitou. 

 Zakalení okraje dosahuje šířky prům. 004 mm, ale není jednotno, 

 leč zonálně složeno a postupuje přesně rovnoběžně se zevnějšími 

 obrysy zrnka křemenného. Obyčejně bývá na samém kraji křemen- 

 ného zrnka nejširší a nejkalnější proužek, pak následuje proužek 

 dosti čistý, a dále do vnitř opět kalný proužek, ale užší a méně 

 intensivní nežli proužek krajní a sice jednotný, neb i ze dvou ještě 



