<r>o XXX. Vojtěch Rosický: 



směsi zrnek černozeleného amfibolu a bělavélio živce, ponejvíce 1 / 4 až 

 7 2 mm velikých, vynikají téměř porfyrovitě jednotlivá, 2 až 4 mm 

 velká zrnka neb aggregáty černozeleného amfibolu; tohoto jest o něco 

 více nežli živce. Hustota tmavého šlíru jednoho stanovena byla na 

 2'877, což jest číslo blízké hodnotám hustoty některých dioritů. 



Mikroskopem rozpoznají se v takovéto tmavé vyloučenině živce 

 jakožto plagioklas, dílem andesinu, dílem kyselému labradoritu nále- 

 žející; z akcessorických součásti seznají se: orthoklas, biotit, málo 

 křemene, jednoklonného pyroxenu, velmi málo mikroklinu, arsenopyritu, 

 snad i pyrit, něco apatitu, vzácně pak titanit, ha r matit, zirkon 

 a sagenit. 



Amfibol má ve výbruse harvu velmi intensivní nahnědle-zelenou, 

 čímž liší se od amfibolu blízké minety. Činí zrnka většinou 

 krátká, a jen menším počtem poněkud podlouhlá. Obrysy mívá allo- 

 triomorfní, drobně zubaté nebo laločnaté, tu a tam však přece dle 

 plochy vertikálního hranolu částečně rovné. Kde zrnka amfibolová 

 vzájemně se dotýkají, bývá idiomorfní vyvinutí hranolu zřetelně častější 

 nežli tam, kde amfiboly sousedí se živcem nebo biotitem, kdežto 

 v četných amfibolických dioritech i v minete zdejší má vůči živci 

 omezení idiomorfní, i lze tuším souditi, že vývoj živce připadl brzo 

 do vývoje amfibolu a překážel vykrystalování větších individuí idio- 

 morfně omezených. 



Krom zrnek amfibolových tuto zmíněných, v jakýchž amfibol 

 převahou jest vyvinut, nalezneme ještě místem dosti četná drobounká 

 zrnka a krátké tenké sloupečky téhož minerálu jakožto uzavřeniny 

 v živcích, kterýžto zjev zdá se odtud pocházeti, že hmota amfibolových 

 zrnéček těch nemohla již se připojiti ku hmotě zrnek větších, právě 

 pro vývoj živcové hmoty, čímž podporuje se úsudek hořeji podaný, 

 že vývoj živce překážel již vývoji amfibolu, i dala se krystalace 

 horniny spíše rychlejším, nežli povlovnějším vývojem. Úchylka zhášení 

 na štěpných plátcích dle coP měřena byla na 14°. 



Pleochroismus jest silný, průřezy pro chvění 

 || c mají barvu zelenou se silnou absorbcí, 

 || b hnědavě zelenou s prostředně velkou absorbcí, 

 || a nahnědle žlutavou, světlou. 



Jest to patrně amfibol železem bohatý, a pro množství jeho lze 

 již předpověděti, že hornina obsahuje více železa nežli každá z obou 

 minet zdejších. 



Štěpné trhliny jdou dle amfibolového prismatu, jsou rovny a četný 

 a největší část amfibolu činí dojem součástky přímo vzniklé. 



