O dvou uiiuetách a žule z okolí Jílového. 23 



Apatit v podobě podlouhlých sloupků bývá uzavřen ve všech 

 třech podstatných součástech horniny; titanit v některém amfibolu 

 nebo biotitu, sagenit byl jen jednou nalezen a sice v biotitu. 



Dle povahy součástek má tato šlíra horniny o sobě povahu 

 dioritu. Skelné uzavřeniny nebyly pozorovány nikde, toliko plyny 

 a čirá tekutina, nejspíše vodnatá. Porovnán jsa s amfibolickou miuetou, 

 liší se od ní povahou amfibolu a biotitu, částečně i větší basičností 

 živců, i lze již z pozorování mikroskopického usouditi, že obsahuje 

 více železa a alkalických zemin nežli tato. 



Podobné vlastnosti mikroskopické, též i magmatickou přeměnu 

 pyroxenu na amfibol popsal z basických partií žuly nad Svatojanskými 

 proudy J. Fišer. 12 ) 



Okolní partie horniny, obejímající tmavý šlír, jest směs hlavně bé- 

 lavých zrnek živce, často plagioklasové rýhování jevícího, s černozeleným 

 amfibolem a hnědočerným biotitem; živcová hmota množstvím převládá 

 nad hmotou tmavou, jež v ukázce zkoumané obsahuje málo více amfi- 

 bolu nežli biotitu. Ze vzdálenosti, v níž skvrnitost mizí, má hornina 

 barvu šedou prostřední světlosti. Zrno živcové dosahuje nejčastéji 

 l l / s až 2 mm velikosti, amfibolové 1 až 2 mm, ojediněle až 7 mm; 

 biotitové lupénky 1 až 3 mm. Z povzdálí zrno zdá se býti hrubší, 

 uebot zrnka živcová činí obyčejné aggregáty x / a cm až 1 cm veliké, 

 neb i větší, amfibol pak často aggregáty asi 3 až 5 mm velké. Kře- 

 mene přimíseného lze málokdy drobné zrnko spatřiti. 



Na prvý pohled jest viděti mikroskopem příbuznost látkovou 

 i strukturní mezi šlírem a přilehlou světlejší částí horniny. Týž druh 

 amfibolu a biotitu, také ještě převaha plagioklasu nad orthoklasem, 

 tytéž součásti akcessorické: pyroxen, a z něho vzniklý bledší amfibol, 

 apatit, arsenopyrit, zirkon, titanit, epidot. Rozdíly znamenáme hlavně 

 v tom, že plagioklasy jsou celkem kyselejší povahy. Ani jádro živců 

 uedostupuje té basiekosti, jako bývá ve tmavším šlím, leda výminkou, 

 nýbrž hmota živcová náleží tu z velké části jen oligoklasu. Lom 

 určen byl pomoci olejů Uřebíčkového a hořkomandlového; uprostřed 

 jejich hodnot lomu nalézá se hodnota lomu živce toho. Úchylky zhá- 

 š<'ní, jež měřeny byly na samostatných praeparátech, poukazují hlavně 

 na oligokla« prostředni BUlěsi až kyselý, menší měrou naandesiu neb na 

 labradorit. Tato povaha živců zdá su poukazovati již sama na celkově 

 menSÍ obsah CaO t respective kysličníku alkalických zemin v hornině, 



■ Jo m Fi sa: Kraj žuly a povaha sousedních hornin u Vltavy nad 

 n lánskými proudy. Véstnik král. české* Spolefi. nauk v fráze, 1900 i. XVII., 



. - i* 



