420 BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCILNŢE 



se pleacă cu încetul spre thalvegul Dunăreî; şi că mat apoY, acest 

 şes înalt aQ fost tăiet de curente carî 'l-au despărţit în delurile ce 

 despart şesurile prin care trec rîurile actuale." 



Acesta caracterisare se aplică regiuneY situate la Est de rîurile 

 Moldova şi Şiret, pe care o numim astăqlî ,)podişul Moldoveî", 

 denumire întrebuinţată tot de Cobălcescu la 1862 în » Calcarul de 

 la Răpidea". 



Acesta divisiune a fost admisă de toţî carî s'au ocupat cu geo- 

 grafia fisică în România, şi aQ trecut ca fapte stabilite în cărţile de 

 şcolă. ''j 



In legătură cu studiul reliefuluî şi din raporturile de stratificaţie, 

 Cobălcescu stabilesce, cel ânteiu, duoS fapte tectonice de forte 

 mare însemnătate pentru înţelegerea structureî geologice a Româ- 

 nieî, anume : marea falie dunărenă şi marea falie subcarpa- 

 tică în Valachia şi Moldova inferioră. 



Falia Dunărei este dedusă din lipsa depositelor de apă dulce pe 

 ţărmul drept al acestuî fluviu şi din constituţia geologică deosebită 

 de ambele sale părţY. «Tărâmul cu paludine, spune Cobălcescu, nu 

 trece în Bulgaria, şi acesta este o probă că marginea podişulut bul- 

 gar care servesce astăcjî de ţărm Dunăreî, a constituit altă-dată 

 ţărmul meridional al imensuluî lac în care s'a depus tărâmul. Ce 

 este mat mult, natura şi disposiţiunea tărâmurilor dintr'o parte şi 

 de alta a Dunăreî, ne fac a vedea că acest fluvii! a stabilit cursul 

 săti de-a lungul uneî faliî ce s'a produs între epoca sarmatică şi a- 

 cea congerianâ». (StudiQ . . . pag. 8 şi profilul general pag. 9). 



Presenţa acesteî mart faliî, cu prăbuşirea şesul uî român, a fost 

 confirmată de studiile ulteriore şi în special de cele făcute cu oca- 

 sia sondajuluî din Bărăgan. 



Ideia existenţeî unuî sistem de faliî subcarpatice, prin care 

 şesul şi delurile s'aQ rupt de munţî, este astăcjî pe deplin stabilită 

 în special de studiile făcute de D-niî Mrazec şi Teisseyre. 



Stratigrafie. Aprope t6te studiile luî Cobălcescu sunt asupra te- 

 renurilor terţiare, carf ocupă cea maî mare întindere din suprafaţa 

 Românieî şi a căror cunoscinţă ne interes^zâ şi din punct de ve- 



') E. de Martonne «La Vaiac'.iie,» 1902. Colonel G. lanuescu oRoinânia şi ţările vecine» 

 1903. I. Siniionescu «Geologia Moldovei dintre Prut si Siretu 1903. G. M. Murgoci şi 1. Popa- 

 Burc^ cRomâuia» 1902. 



