422 BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 



O altă idee rostită de Cobălcescu, asupra căreia trebue să insis- 

 tăm puţin, este aceea că depositele de apă dulce din Părscov, atât 

 pontice cât şi levantine, se întind în şesul român, pe sub învelişul 

 gros (până la loo™*) de pleistocen, până în Dunărea. Acesta idee 

 este dupe noî în întregime confirmată de sondagiul din Bărăgan, *) 

 unde între adâncimea de 72™* şi 178™- s'aQ întâlnit fosile pliocene 

 atât pontice cât şi levantine. 



Ideia D-luî Saba Ştefanescu -), că straturile levantine nu s'au 

 întîlnit în sondajul din Bărăgan şi că aiclf pleistocenul se razimă 

 direct pe straturile pontice, nu mi se pare deplin îndreptăţită. In 

 adevăr, printre fosilele scose din acest sondaj şi determinate de Th. 

 Fuchs şi Saba Ştefanescu, se menţionează printre forme pronunţat 

 pontice (ca d. e. Psilodonţî) şi specii şi genuri a căror respendire 

 principală este în levantin cad. e. Dreissensia polymorpha, Unio^ 

 Pahidina, Melanopsis, Valvata, Hydrobia, Lythoglyphus, Bi- 

 thynia. Aceste forme, care ca genuri se întelnesc t6te şi în depo- 

 sitele de la Bărboşî "*), sunt menţionate în nivelul dintre 40 — 70'" 

 decî imediat sub depositele diluviale. 



Alte consideraţiunî geologice ne duc la acsiaşî conclusiune. Linia 

 arătată prin cursul inferior al Siretuluî şi a Buzăului corespunde la 

 o zonă de prăbuşire maî pronunţată, prin care depositele de apă 

 dulce de la Sud aQ fost scoborîte mult maî jos de cât la Bărboşi. Pe 

 de altă parte presenţa straturilor levantine la CotrocenI şi la Bărboşi, 

 face forte probabilă existenţa lor şi în regiunea intermediară, adică 

 în Bărăgan. 



Tot Cobălcescu constată pentru ânteia 6ră presenţa straturilor 

 de apă dulce cu Congeria polymorpha şi Vivipare în basinul su- 

 perior al Trotuşuluî, în munţii de la Vest de ComăneşII ^), fapt con- 

 firmat în urmă de Teisseyre^). 



Cât primesce depositele ce constituesc malul abrupt al Şiretului 

 la CosmescI şi Ploscuţeni, şi se întind pe Trotuş până la Coţofă- 

 nescl, Cobălcescu le consideră ca fiind continuare celor de la Băr- 

 boşi, deci levantine. 



') C. Alimaneşteauu. Sondajul din BîirSgan, 1895, P^g- 49 — 50- 



') Terrains tertiaires, 1897, pag. 161. 



3) I. Simionescu. Geologia Moldovei dintre Şiret şi Prut, 1903, pag. 38. 



*) Origina petro ieuluî, pag. 46. 



^) W. Teisseyre. Zur geologie der Bacau^r Karpathen, Wien, 1898^ pag. 142 — 234. 



