BULETINUL SOCIETĂŢII Dli SGIINŢE 



Picratul de tribomometil-diamino-triazină 



Picratiil acesta, ca şi picratul dibromoderivatuliiT, nu se pote ob- 

 ţine în starea pură disolvând la cald basa tribomiirată în soluţiu- 

 nea aposă de acid picric. 



Dar dacă disolvăm maT întâia basa în puţin alcool metilic şi 

 adăogăm. apoî, un exces de soluţia aposă de acid picric se preci- 

 pită imediat picratul sub formă de ace galbene forte micî. In con- 

 diţiunile aceste se pote redisolva picratul prin încălcjirea uşoră a 

 lichidului, din causă că presenţa alcolulut metilic, în soluţie, măresce 

 mult solubilitatea picratuluî, şi pentru acesta nu e nevoie să ajun- 

 gem la o temperatură prea înaltă. Prin răcirea soluţiet se obţine 

 ace lungî şi subţirT de culore galben-aurie, carî încălzite în tubuleţ 

 încep a se contracta pe la 190" şi se topesc la 194*^ — 195*^ cu o 

 violentă descompunere. 



Determinând azotul în picratul recristalizat am avut resultatul 

 următor : 



Gr. 1252 de substanţă au dat c. c. 20,6 de N (h^762mm. ; 

 ^=17;. 



G-tsit Calculat pentru CHiNiBrj.CoHsNaO, 



N% • • • 19,50 ') 18,99 



Acest picrat se disociază forte uşor prin acţiunea apeî ; pentru 

 acesta trebue cules la trompa şi comprimat între hârtie de filtru fără 

 a-1 spăla cu apă. O-dată uscat se spală cu eter etilic pentru a elimina 

 micul exces de acid picric rCmas. Disociaţiunea acesta este încă 

 maî evidentă recristalizând picratul din apă cu puţin alcool metilic, 

 fără adăogare de acid picric ; prin răcire se obţine un amestec de 

 cristale laminare albe, care sunt basa tribromurată liberă, şi de ace 

 galbene de picrat. 



■; Cu Wtte precaiiţianile luate e probabil cil, prin (llaolvarca picratuIuT la citM, o micit can- 

 titate ti \e (i 'Icucompiifi, il.lnd bromforrn ifl picMtul ile aininelinit care conţine JtS^^/o ''"^ "'"^ 

 Ail-fel M explici micul excei ele azot ginit. 



