90 BULKTINUL SOCIETĂŢII UE SCHNŢE 



aj Dozarea apet. 



/)) ij azotuluî total şi mistuibil artificial. 



cj " grăsimeî. 



dj V cekilozeY. 



ej 'î materiilor ecstractive fără azot. 



f) n cinuşeî: potasă, sodă şi acid forforic. 



2) Untura de porc: dozarea afrăsimeî, apeY şi azotuluT. 



3) Urina din fie-care sub-periâdă : 

 al analiza calitativă. 



bj " materiilor azotoase. 



c) •) ') minerale: KoOiNa^O şi P^O"\ 



4) Escremente solide din perioada I, IP şi II'': aceleaşT dozări 

 ca şi la amestecul alimentelor. 



Mersul ccsperienţeî. încercarea a început la ^^j^,^ Martie 1893, 

 ora 7 a. m., când laborantul a cântărit 5 5, ''4. De şi a fost cântărit 

 la fmele fie-căreî subperioade, totuşî pe grreutate nu se poate pune 

 mare preţ, căcT ar trebui să se ţină seamă de apa perdută prin res- 

 piraţie şi transpiraţiune, ceea-ce nu se poate face de cât cu aparate 

 speciale. 



In cursul ecsperienţeî alimentele, cântărite maî dinainte, au fost 

 preparate şi consumate în prezenţa mea. Cantităţile aQ fost ast-fel 

 potrivite în cât — avendu-se în vedere normele indicate maT cu seamă 

 de d. I. Konig, în opera deja citată — au putut fi consumate fără 

 rămăşiţe şi atl satisfăcut complect foamea persoaneî de încercare. 

 Compoziţia brută a raţiunilor alimentare, adică cantitatea alimentelor 

 constitutive o voiţi specifica maî jos, o-dată cu înfăţişarea rezul- 

 tatelor obţin^'te. 



Ca băutură s'a consumat numaî câte 25'=° alcool 34"/n în fie-care 

 dimineaţă şi apă destilată, anume câte 2.500' ''' în primele dou6 zile, 

 câte 2.000°" în ziua 3" şi a 4* şi ad-libitum în restul zilelor de în- 

 cercare. Escrementele solide şi urina s'aQstrins cantitativ în borcane 

 şi sticle închise ermetic. 



In decursul ecsperienţeT, laborantul era ocupat zilnic în câmpul de 

 esperienţn, sati cu lucrărT de laborator, cu curse în oraş, etc, aşa că 

 a fost neîntrerupt în vinuncă potrivită", caz pentru care e vala- 

 bilă raţiunea normală medie stabilită de C. Voit pentru un lucrător. 

 (Dr. I. Konig, op. c. I, pag. 164). 



