BliLETlNUL SOCIETĂŢII DE SGIINŢE 280 



Reacţiunile sunt represintate prin ecuafiunile iirmătore : 



CO H.,N C=N 



\ ' \ 



I. HN -f C=0 = HN C = + a,0 + C-H^OH 



\ / \ / ' 



CO H.N C-N 



I ' II I 



O.C^H-^ O H 



Metildioxitria^iua 



CH, CH.. 



CO H,N C=N 



" \ / \ 



II. HN + C = NH = HN C=NH 4- H.,0 + C^H5.0H 



\ / 



CO H.,N C— N 



I ' II I 



O.C^H-' O H 



Metiliminooxitriazina 



Sper că metoda acesta va lî o metodă g-enerală. Am început să 

 studiez o generalizare a metodeî, întrebuinţând benzoiluretanul în 

 loc de acetiluretan, şi cred că în modul acesta voia căpăta fenildi- 

 OKÎtriazina din benzoiluretan şi ureă şi feniliminooxitriazina din ben- 

 zoiluretan şi carbonat de g-uanidină. 



Pe de altă parte, intenţia mea e de a încerca acţiunea diferitelor 

 amidine asupra derivaţilor acidilaţî aî uretanuluî cu speranţa de a 

 obţine ast-fel prin sinteză o serie într^gă de oxitriazine. 



Metiliminooxitriazina când este în stare de puritate perfectă se 

 presintă sub forma de micî prisme lucit6re albe. 



Prin căldură se descompune, fără fusiune, lăsând un residiti abun- 

 dent de cărbune. F, puţin solubilă în apă rece, maT mult în fierbinte; 

 este însă solubilă cu uşurinţă în acirl clorhidric şi în alcalile fixe, 

 dar forte puţin în amoniac. 



keartiunile se fac în general maY dillcil ca pentru derivatul dia- 

 minic. 



