294 BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 



grupul aminic. Am voit în urmă să încerc metoda lut Baumann- 

 Schotten, cu clorura de benzoil în pr esenţa hidratuliiî de sodiu, 

 dar cu tote că am lucrat de maT multe orî şi cu proporţit diferite 

 de basă, de hidrat de sodiQ, apă, şi clorură de benzoil, la rece saQ 

 la cald, n'am avut nicî o urmă de substanţă insolubilă în alcali. In 

 tote aceste reacţiunî făcend să trecă în lichidul obţinut, după ce a 

 fost puţin diluat, un curent de anhidridă carbonică, până ce totă 

 soda s'a transformat în bicarbonat, am reobţinut in tot-d'auna basa 

 inalterată şi în cantitate aprope egală cu aceea întrebuinţată. Adăo- 

 gând în lichidul filtrat un exces de acid chlorhidric diluat n'am ob- 

 ţinut de cât numat acid benzoic pur. 



Tot un rezultat negativ am obţinut întrebuinţând, în loc de clo- 

 rura de benzoil, clorura de bezensulfonil CgHj — SO^.Cl. Aceste 

 fapte se explică maî bine admiţând, pentru Metiliminooxitrazina, 

 forma tautomeră cetonico-iminicâ, şi în adevăr aplicând la acesta 

 substanţă metoda diagnostică a lui Hantzsch '), care a dat rezul- 

 tate atât de interesante în astfel de cercetărî, am avut o probă malf 

 mult în sprijinul formet tautomere cetonico-iminică a substanţeY. 



Fiind-că Metiliminooxitriazina e perfect insolubilă în orT-ce lichid 

 organic, am operat în modul următor: Am agitat mult timp — într'o 

 sticluţă închisă hermetic cu un dop şlefuit — o cantitate ore-care de 

 substanţă, perfect uscată şi bine pulverizată, cu un exces de solu- 

 ţiune de amoniac uscat în eter etilic absolut anhidru. Pe urmă am 

 filtrat repede la trompă şi am pus substanţa în exicator pe clorură 

 de calciu. Pulberea astfel obţinută chiar imediat după filtrare nu 

 conţine nicTf o urmă de amoniac. Fiind-că se cunosc casurK de sta- 

 bilitate f6rte mică a unor sărurt de amoniu, pentru a me convinge 

 că în realitate Metiliminooxitriazina nu dă de loc sarea de amoniu, am 

 operat în modul următor. Am titrat soluţiunea eterică de amoniac şi 

 după ce am agitat un volum determinat de acesta soluţiune amo- 

 niacală cu o cantitate ore-care de bază bine uscată şi pulverizată, 

 am luat o parte alicotă din soluţiunea limpede şi am retitrat-o. 

 Fiind-că titrul primitiv, cu acela din urmă aQ fost perfect concor- 

 dante, pot să afirm că baza nu dă, în condiţiunile aceste, sarea co- 

 respuncjifitore de amoniu. Prin urmare este un pseudo-acid, după 



') Ber. XXXII, pag. 587 (1899) şi Hantzsch u. UoUfus Ber. XXXV, pag. 226 şi 2724 (1902). 



