BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 309 



încălzită pe o lamă de platină explodează lăsând un abundent 

 residiu negru, care încăl4it maT departe— după ce s'a ars cărbunele 

 — dă o massă topită de bromură de argint. Din causa acesta n'am 

 putut întrebuinţa pentru determinarea argintuluî, metoda obicinuită, 

 ce consistă în a arde sarea organică de argint şi în a cântări ar- 

 gintul ca atare. 



Dar în acelaşT timp cum sarea de ai-gint conţine brom, care ar 

 putea să dea, şi pe cale umedă, cel puţin în parte bromură de ar- 

 gint, a trebuit să procedez în modul următor : 



O cantitate anumită de sare de argint, disolvată în acid azotic 

 diluat, a fost tratată cu un mic exces de acid bromhidric şi bromură 

 de argint — astfel precipitată — a fost culesă şi dozată în mod obi- 

 cTnuit. 



Gr.: 0,2 122 de sare uscată aQ dat gr.: 0,1040 de Br.Ag. 



Gâsit Calculat pentru Q Hj N4 Br^O Ag 



Ag7o 28,15 27,66 



i )upă ceea-ce s'a spus relativ la constituţia derivatului dibromu- 



rat liber (pag. 307 — 308) e forte probabil că sarea de argint să 



aibă formula reprezintată prin schema : 



CH . Br2 

 I 

 C=N 



/ \ 

 N C-NIL 



W // ' 



C-N 



O.Ag 

 Picratul dibromometil-imino-oxi-triazineî 



iJisolvând la cald derivatul dibromurat într'o soluţiune aposă de 

 acid picric, prin răcire se obţine ace subţirT, grupate concentric, 

 amestecate cu micî mamel6ne galbene. 



Faptul acesta ne dovedr;sce că in condiţiunile de faţă se întâm- 

 pla ore-care descompunere parţială a dibromoderivatuluî astfel în- 

 cât picratul nu se obţine pur. 



Se evită acest inconvenient disolvând mat întâi derivatul dibro- 

 murat în puţin alcool metilic cald ') şi turnând apoT de odată iin 



*) Acelaţf lucra trebuc obKrvat cu ilcrivitul ilibrotniirat ni iiictiUlininiii'itrinxiiiri. A. C)8tro- 

 gorleh. Ac«tt Buletin, Voi. XIV, |.»g. 65, 



