320 BULETINUL SOCIETAŢU DE SCIINŢE 



aşa numiţT zeiştiî atribuesc porambuluî cauza pelagrei ; alţiî anti- 

 zeiştii susţin că nu porumbul, ci în genere mizeria fiziologică este 

 cauza. Dacă prima teorie ar fi dovedită, cestiunea care ne preocupă 

 s'ar simplifica mult. Până astăzî însă, nu s'a produs această dovadă 

 şi după credinţa mea nici nu se va produce. 



Credinţa îmî este întemeiată pe faptul sciinţific, că porumbul are 

 composiţie chimică nu cu mult inferioră grâuluî; acesta este într'a- 

 devăr maî bogat în substanţe azotoase: în mijlocie porumbul ro- 

 mânesc cuprinde 10.7 Yo ')? ferâul 13.28 °/q-) materii azotoase ; însă 

 nu trebue să uităm că un sătean adult consumând i kgr. porumb sub 

 formă de mămăligă, de sigur că îşî însuşesce o maî mare cantitate 

 de materii nutritive, de cât cu i kgr. de pane, în stare potrivit de 

 uscată. 



In ţeara nostră auzim pe unii că sunt contra mămăligel, că ar 

 vrea s'o înlocuească cu desăvârşire prin pane ; alţii susţin ntimal în- 

 locuirea eî în parte prin pane, cartofi, etc. înclin pentru această din 

 urmă părere, pentru următoarele cuvinte : 



i) Cum am arătat maî sus, nu este mare deosebire între valoarea 

 nutritivă a grâului hun şi aceea a porumbului bun. Un grâu stri- 

 cat este de sigur tot aşa de puţin hrănitor şi de vătămător sănătă- 

 ţel, ca şi porumbul stricat. Maî mult : pot afirma chiar, pe baza 

 esperienţelor schiţate, în numărul precedent cum ca porumbul con- 

 sumat numai cu ceapă este totuşi o hrană complectă. 



Inlocuindu-se mămăliga cu pânea, nu realizăm un mare câştig, 

 din punctul de vedere strict fiziologic; dacă pânea se consumă sin- 

 gură, situaţia nu se schimbă cu mult. Ne învârtim ast-fel într'un 

 cerc viţios : leacul nu este în înlăturarea mămăligel, ci în variaţia şi 

 îmbogăţirea hranei. 



Vedem dar că cestiunea pentru cel mal mulţi săteni nu este de 

 simplă deprindere, ci şi de natură economică ; de aceea ziceam 

 mal sus, că ea stă în strînsă legătură cu multe împrejurări. 



2) Mămăliga este un aliment mal eftin de cât pânea, iarăşî o 

 împrejurare de natură economică. Dacă hectolitrul de grâtl costă 

 în medie 9.50, cel de porumb costă numai 6 lei, prin urmare, o 

 diferinţăde peste So^/^,; saQdacă i kgr. malaiQ brut costă aproape 



'■) Popovicî-Lupa, Ueber den Anbar des Mais, etc. Halle a/S 1889, teză de doctorat, tabela X- 

 -) Dr. A. Zaharia, Le l)le roiunain. Buc. 1905, pag. 150. 



