336 BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 



FuCHS şi DE Launay, în tratatul lor asupra zăcămintelor de mine- 

 reurî, arată că solfarele se găsesc în formaţiunile geologfice forte 

 bogate în gips. Gipsul miocenic este forte rfispândit în etajai me- 

 diteraneu, din care face parte şi formaţiunea săli fer ă subcarpatică. 



Geologi! austriac!, polonezi şi ungurî aii arătat că formaţiunea 

 saliferă subcarpatică şi straturile de Câmpia Ardealului (straturi 

 de Mezoseg)^ echivalentul lor transitvănen, conţin pretutindeni 

 depozite marî de gips. 



Gr. Ştefănescf, Cobâlcescu, Pilide, Sava Ştefănescu, Popovici- 

 Hatzeg, maî târzia Teisseyre şi etj am arătat că gipsul e forte desvol- 

 tat în saliferuî subcarpatic al Românieî. Am maî arătat, Dr. Teisseyre 

 şi cu mine '), că saliferuî miocenic trebue considerat ca un facies de 

 regresiune al măriî flişuluî, facies lagunar, care se pote întâlni de la 

 oligocen până la sarmatic. Depositele colosale de gips şi de sare 

 sunt datorite uneî concentrări a apelor marine sub o climă uscată 

 de stepă saQ de deşert. Mişcările orogenetice aQ favorisat concen- 

 trarea soluţiunilor în depresiuni profunde. Aşa de pildă axa geo- 

 sinclinaluluî Golfului de Slănic a fost deplasată înspre Sud prin 

 scufundări, ce se produceau ps marginea de nord a peninsulei pa- 

 leogene de la Văleni. Tote aceste mişcări însă, ce s'aQ constatat 

 atât la noi cât şi pe marginea externă a Carpaţilor de Nord şi 

 Est — unde ele par a fi mal slabe, — n'ati fost însoţite de erupţiuni. 

 In Transilvania însă, pe marginea internă a arcului carpatic, miş- 

 cările ail fost însoţite de erupţiuni puternice de trahite şi dacite; 

 tufurile acestor din urmă aQ fost aduse ca cinerite, fie prin curenţii 

 marini, până în reg'iunile române ale saliferulul. Erupţiunile de tra- 

 hite şi dacite în Transilvania cad, după Koch'^j, în Oligocenul mij- 

 lociu până în etajul mediteraneti, iar erupţiunile andesitulul sunt 

 levantine. 



Atât Transilvania cât şi îii România gipsurile sunt uneori aso- 

 ciate cu tuful dacitic ^). Dacă însă examinăm disposiţia straturilor 

 de gips şi a rocelor înconjurătore, nu putem constata decât o 



^j Privire geologica asuj>7a for., p. l6. 



^J A. KoCH. Die Terliaerbildungen des Beckens aer siebenbiirgischcn Laadcstheih. II. .Veo- 

 gene Ablhcilung. Budapest 1900, p. 361 — 363. 



*j Tuf id dacitic [Palia) e cunoscut în Oltenia, Muntenia şi Moldova de sud, dar nu s'a ob- 

 servat nici în Moldova de nord, nicî îii Bucovina, nicî în Galiţia. 



