1 8 BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 



iar pe de alta contrasteză pronunţat cu tectonica complicată a fli- 

 şuluY paleogen de la Est de Stânişora şi cu a flişuluî cretacic infe- 

 rior de la marginea internă. 



De asupra greşurilor grosiare şi conglomeratelor urmeză con- 

 cordant, în curmătura Stânişoreî peste care trece şoseua, o alter- 

 nanţă de gresurî cenuşii, micafere, de cele maî de multe orî cu 

 bobul fin, apoY gresurî şistose şi şisturi margose. Către partea su- 

 perioră se vSd intercalaţiuni dese de marge năsipose cu pătm-T 

 subţiri (până la 2 '"'■), de lignit. Ele încep cam de la altitudinea de 

 1 150 "■ şi ţin până sus pe comă (1286™) păstrînd aceiaşi direc- 

 ţiune N 30'^ W ca şi straturile de desubt. înclinarea lor la partea 

 inferioră cam de 45'' şi însensurî contrare pe cele douS cline, de- 

 vine maî sus din ce în ce maî repede, ajungând aprope verticale 

 spre verf, aşa că formeză aici un sinclinal strins. 



In aceste straturi de la partea superioră a Stânişoareî am găsit 

 im presiuni de amoniţi şi un fragment de Pachydîscus aff. P. 

 Levyi. A de Grossouvre, şi de aceia le putem numi de o camdată 

 straturile cu Pachydîscus şi le considerăm ca aparţinînd la Senon. 



In ipot2sa forte probabilă, admisă şi de prof. V. Uhlig. că 

 conglomeratele gigantice de coastă şi greşurile grosiare asociate 

 cu ele, cari staţi concordant de desubt, ar denota şi aicî, ca şi în 

 alte părţi din CarpaţiI ostiei, începutul marel transgresiuni creta- 

 cice superiore, deci o vîrstă cenomană, resultă că chiar numai din 

 consideraţiunî stratigrafice trebue să admitem că straturile cu Pa- 

 chydiscus de deasupra lor aparţin la un etaj mal superior, deci Ia 

 Turon saQ Senon. 



Este de observat că aceste straturi de la partea superioră nu se 

 deosibesc petrografic de straturile imediat de desubt de cât prin 

 apariţiun-^a maî desă a straturilor argilo-mărgose printre gresurî 

 şi se par restrînse în şeaua Stânişoareî, căci atât mal la Sud pe 

 culmea munteluî, pe Piatra lui Epure, pe Bivol şi pe Hăleuca, pre- 

 cum şi mal la Nord pe verful Muncelulul, ies la ivelă tot greşurile 

 grosiare şi conglomeratele mărunte cu blocuri mari cuprinse în ele 

 ca şi în divisiunea mijlocie. 



Acesta predomnire locală a elementului argilo-margos ne ar ex- 

 plica şi aşezarea diferită în sinclinal strîns a straturilor din şeua 

 Stânişoareî, pe când în restul culmei, unde predomnesc greşurile 



